ИГРА НА ТРОНОВЕ Драконът и вълкът
Масло? - Катран, милорд.
Колко бурета? - 500, милорд.
Намерете още 500. - Да, милорд.
Още ми е приятно да ме наричат "милорд".
Въодушевлението ще избледнее. - Ако живеем достатъчно дълго.
Мъже без мъжество.
Нямаше да се сражавам, ако нямах чеп.
Че за какво ще се боря тогава? - За злато?
Животът ми мина сред воини. За какво според вас пилеят златото си?
За семейството. - Какво семейство, ако нямаш чеп?
Може би в крайна сметка всичко се свежда до чепа.
И все пак брат ви се съюзи със скопците.
Да. Той винаги е бил застъпник на отритнатите.
Струва ми се, че сега отритнатите ще бъдем ние.
Колко души живеят тук? - Около милион.
В целия Север няма толкова. И всички са натъпкани зад стените.
Защо някой би избрал такъв живот?
В града има повече работа. И бордеите са от по-висока класа.
Защо тя не е с него? - Боя се, че не зная, Ваше величество.
Никой не я е виждал. - А останалите?
Скоро ще бъдат при Драконовата яма.
Нашият брат също? - Да, Ваше величество.
Ако нещо се обърка, първо убийте среброкосата вещица.
След това брат ни, а после копелето, което се зове крал.
Останалите убийте в реда, който считате за уместен.
Елате, сер Грегор. Време е да се срещнем с гостите си.
Защо са я построили?
Драконите не разбират кое е тяхно и кое не е.
Земя, добитък, деца...
Било опасно да ги оставят да се реят свободно над града.
Накрая ямата приличала на жестока шега.
Цяла арена за шепа болнави създания, по-дребни от кучета.
Но в началото, когато тук живеел Балерион Черната гибел,
нямало по-опасно място в целия свят.
Може би все още е така.
Добре дошли, милорди.
Приятелите ви пристигнаха по-рано.
Пратиха ме да ви придружа до мястото на срещата.
Приятна изненада в неприятна ситуация.
Не вярвах, че отново ще ви видя, милорд.
При това в лагера на врага. - Не бих могъл да ви виня.
Церсей ще го стори. - Радвам се, че сте жив.
Хайде. По-късно ще смучеш вълшебното му мъжество.
Какво има вътре? - Разкарай се!
Мислех ви за мъртъв. - Още не. Но едва не ме убихте.
Само се опитвах да я защитя. - Аз също.
Тя е жива. Аря.
Къде е? - В Зимен хребет.
Кой я защитава сега, щом вие сте тук?
От закрила се нуждае единствено онзи, който застане на пътя й.
Няма да съм аз.
Ето ни тук. Героите от Черна вода. Причудливо място за повторна среща.
Така е, милорд. - Вече не съм ничий лорд, Подрик.
Запази титлите за сер Брон от Черна вода.
Сигурен съм, че новата кралица
ще ви върне титлата с радост, ако се озове на трона.
Значи новата кралица се е прокраднала в мислите ти?
Може би преосмисляш на чия страна да застанеш.
Не забравяй предложението ми. Ще удвоя сегашната ти надница.
Как се отплащат за верността ви?
Не се тревожете за мен. Умея да се грижа за себе си.
Нима? Помогна ми да уредя тази среща.
Това не беше в твой интерес. Изложи се на риск.
Изложих вас на риск. Важно разграничение.
Кралица Церсей предложи награда за вашата глава, не за моята.
Благодарение на мен две предателски глави са се отправили към прага й.
Може да отсече и двете, ако се отегчи от мъдрите слова,
които се леят из устите им.
Все благодарение на сер Брон от проклетата Черна вода.
Това ако не е в мой интерес, не знам кое е.
Радвам се да те видя отново. - Аз също.
Който го докосне, пръв ще намери смъртта си.
Ела, Подрик. Да се оттеглим в пивницата,
докато благородниците разговарят.
Напуснах този окаян град, защото не исках да издъхна зад стените му.
Ще умра ли в проклетия град? - Може би.
И замисълът е ваш.
Зад всяка лоша идея стои един презрян Ланистър.
И един презрян Клегейн, който му помага да я осъществи.
Помниш ли ме? И още как.
Сега си по-грозен от мен, Другите те взели. Какво ти сториха?
Няма значение. Няма да свърши така, братко.
Знаеш кой иде за теб. Винаги си знаел.
Къде е тя? - Скоро ще дойде.
Не е пътувала с вас? - Не.
Отдавна сме тук. - Простете ми.
Изправени сме срещу невиждана... - Теон! Сестра ти е при мен.
Ако не ми се подчиниш,
ще я убия.
Да започнем от по-големите заплахи.
Тогава защо взехте думата? Няма по-дребна заплаха от вас.
Помните ли, когато разисквахме шегите за джуджета?
Неговата не струваше.
Защото обясни значението. Това съсипва хумора.
На Железните острови не оставяме такива като вас да живеят.
Убиват ги, щом се пръкнат. Това е милосърдие.
Може би трябва да седнете. - Защо?
Сядайте, или си вървете.
Ние сме хора, които не изпитват симпатия едни към други.
Както пролича от последното изстъпление.
Нанесохме си удари.
Изгубихме свидни на сърцето си хора от ръката на другия.
Ако искахме това да продължи,
нямаше да има нужда от това събиране.
Способни сме да водим войната, без да се срещаме лице в лице.
Значи да забравим различията и да заживеем в сговор до края на дните?
Знаем, че е невъзможно. - Тогава защо сме тук?
Мисията ни не е да заживеем в сговор. Тук сме, за да оцелеем.
Бедата иде за всички. И с този пълководец не може да се преговаря.
Тази армия не оставя трупове на бойното поле.
Лорд Тирион ми каза, че в този град живеят милион души.
Това са милион войници за армията на мъртвите.
За повечето от тях това би било напредък.
Заплахата е истинска. Нямаше да съм тук, ако не беше така.
Не ви вярвам. Според мен това е поредната лоша шега.
Ако брат ми ме е осведомил правилно, искате примирие.
Да. Нищо повече. - Нищо повече, значи.
Да изтегля армиите си, докато сте на лов за чудовища?
Или докато вие укрепите позициите си,
докато аз съм в неведение, защото съм изтеглила войските си.
Тогава ще тръгнете на поход срещу столицата с 4 пъти повече мъже.
Столицата ви ще бъде в безопасност, докато отстраним заплахата от север.
Имате думата ми. - Думата на узурпаторка.
Няма думи, които да заличат последните 50 години.
Но може да ви покажем нещо.
Огънят ги унищожава.
Можем да ги убием и с драконово стъкло.
Ако не спечелим битката, това ще бъде съдбата на всеки човек на земята.
Само една война е от значение. Великата война. Тя е на прага ни.
И аз не вярвах, докато не ги видях.
Вече ги видях всичките.
Колко са? - Поне сто хиляди.
Могат ли да плуват? - Не.
Хубаво.
Желязната флота се връща с мен на Железните острови.
Какво говорите? - Обиколил съм света.
Виждал съм неща, каквито не можете да си представите, но това...
За първи път виждам нещо, което ме ужасява.
Връщам се на острова си. И вие трябва да се върнете на своя.
Когато зимата свърши, само ние ще останем живи.
Има право да се бои. И да си плюе на петите като страхливец.
Ако тези изчадия дойдат за нас, няма да останат кралства.
Всичките ни страдания ще отидат напразно.
Всички загуби, които понесохме, няма да значат нищо.
Короната приема примирието.
Докато не сразим мъртвите, те са истинският враг.
В замяна кралят на Севера ще остане неутрален.
Ще се завърне в Севера, където му е мястото.
Няма да се бие срещу Ланистърите, няма да избира страна.
Само кралят на Севера? Не и аз?
Не бих го поискала от вас. Няма да приемете,
а ако го сторите, ще ви вярвам дори по-малко от сега.
Искам го от сина на Нед Старк.
Знам, че синът на Нед Старк ще бъде верен на думата си.
Държа на думата си. Поне се опитвам.
Затова не мога да ви дам това, което поискахте.
Не мога да служа на две кралици.
Вече се заклех във вярност на кралица Денерис от дома Таргариен.
Тогава няма какво повече да обсъждаме.
Мъртвите ще дойдат от север. Желая ви успех в битката с тях.
За нас ще остане да се справим, с каквото е останало след вас.
Сер Джайм. - Радвам се, че ви видях.
Следващата ни среща ще бъде на бойното поле.
И двамата видяхме какво стана. Видяхме това... нещо.
Да. Нямам особено желание да виждам още такива.
Но аз съм верен на кралицата, а вие - на Санса и оглупелия й брат.
Другите я взели верността! - Нима?
Това е по-важно от домове, чест и клетви. Говорете с кралицата!
Какво да й кажа?
Не биваше да го правите.
Благодарна съм за верността ви.
Но драконът ми умря, за да дойдем тук.
Ако е било напразно, значи смъртта му е била напразна.
Знам! - Доволен съм, че подвихте коляно.
Ако ме бяхте попитали, щях да ви посъветвам същото.
Но не ви ли хрумва, че е полезно да излъжете понякога?
Само мъничко?
Няма да положа клетва, която не мога да изпълня.
Сигурно ще споменете баща ми.
Ще кажете, че това упорство му коства главата.
Но когато лъжливите клетви станат повече, думите губят смисъла си.
Тогава няма да има отговори, само по-изкусни лъжи.
А лъжите няма да ни помогнат в тази война.
Това наистина е злополучно.
По-непосредствената беда е, че с нас е свършено.
Имате ли предложение как да променим това положение?
Имам едно. Всички да останат тук. Отивам да говоря със сестра си.
Не дойдох чак дотук, за да убият Ръката ми.
Ако исках Церсей да ме убие, щях да си остана в килията
и да си спестя куп неприятности.
Аз съм виновен. Аз ще отида. - Вас определено ще убие.
Ще говоря със сестра си насаме.
Иначе трябва да се върнем и да започнем всичко отначало.
Говори ли с нея? - Опитах се. Докато ме изгони.
Мисли, че съм безумец да ти вярвам.
Мнозина мислят така.
Ще вляза в стаята на най-кръвожадната жена на света,
която на два пъти се опита да ме убие. Кой от двама ни е безумец?
Може би трябва да се сбогуваме. Като безумец с безумец.
Не биваше да се изненадвам, тя е твой тип жена.
Чуждоземна блудница, която не си знае мястото.
Чуждоземна блудница, която не можеш да отвлечеш, изтезаваш и уплашиш.
Сигурно ти е трудно. - Затова ли я доведе със северняка,
когото си убедил да й се поклони? - Дори не знаех за това.
Сега и двамата се борят за една цел. Мисията, на която посвети живота си.
Не знаех. - Унищожението на рода ни.
Тъкмо аз се опитвам да предотвратя това.
Денерис не искаше да преговаря, не искаше да те убеждава с думи.
Щеше да отприщи огън и кръв срещу столицата, докато не я разубедих.
Не искам да унищожа рода ни.
Никога не съм го искал. - Уби баща ни.
След като ме осъди на смърт, а бях невинен.
Да, убих го. Мрази ме за това, щом искаш.
Дори аз се ненавиждам, въпреки всичко, което ми е причинил.
Горкичкият дребосък. Татко беше лош към него.
Знаеш ли какво стори, когато стреля с арбалета?
Остави ни открити. Направи ни уязвими за лешоядите
и те дойдоха и ни разкъсаха.
Може да не си убил Джофри, но ти уби Мирцела и Томен.
Никой нямаше да ги докосне, ако татко беше тук.
Не съм се разкайвал така...
Не искам да те слушам! Няма да те слушам!
Така да бъде. Обичаш семейството, а аз го съсипах.
Винаги ще бъда заплаха. Убий ме тогава.
Ако не бях аз, щеше да имаш майка.
Ако не бях аз, щеше да имаш баща.
Ако не бях аз, щеше да имаш две красиви деца.
Обмислях убийството ти толкова пъти, че съм им изгубил бройката.
Хайде! Дай заповедта!
Съжалявам за децата ти повече, отколкото можеш да си представиш.
Няма да... - Не ме е грижа! Обичах ги! Знаеш го.
Усещаш го със сърцето си, ако ти е останало такова.
Няма значение.
Любовта ти е без значение, чувствата ти не струват нищо.
Не ме е грижа защо постъпи така.
Грижа ме е само какво ни струваше. Отне ни бъдещето.
Щом няма бъдеще, защо сме тук?
Защо ми позволи да дойда?
Не за да помогна на враговете си да се обединят срещу мен.
Да, Сняг. Не очакваше това, но все на нещо си се надявала.
Ти на какво се надяваше?
Да накараш Джон Сняг да се поклони? - Не по този начин.
Но в крайна сметка се надяваш всички да й се покорят. Защо?
Защото вярвам, че ще направи света по-добър.
Каза, че ще унищожи Кралски чертог.
Тя познава слабостите си. Избра си съветник,
който ще обуздава импулсите й, вместо да ги подхранва.
Това е разликата между вас.
Не искам да обуздавам импулсите си,
нито искам да направя света по-добър. Другите го взели.
Знам какво е изчадието, което довлякохте тук. Знам какво означава.
Когато се нахвърли върху мен, не помислих за света. Съвсем не.
Щом отвори уста, светът изчезна за мен.
Потъна в черното му гърло.
Мислех само как да държа свирепата му паст
далеч от едничкото, което е важно. Далеч от семейството.
Може би трябва да последвам примера на Юрон Грейджой.
Да се кача на кораба с най-свидните си хора.
Бременна си!
Никой не е по-огорчен от мен.
Знам. Уважавам ви за стореното.
Иска ми се да не го бяхте правили, но ви уважавам.
Това място бележи началото на края за рода ми.
Драконът не е роб.
Били са ужасяващи. Изключителни.
Изпълвали са хората с почуда и благоговение,
а ние сме ги заключили тук, за да чезнат.
Ставали все по-малки и ние сме се смалявали с тях.
Без тях не сме били изключителни.
Били сме като всички останали.
Не сте като останалите.
И родът ви не е загинал. Вие още сте тук.
Не мога да имам деца. - Кой ви каза?
Магьосницата, която уби мъжа ми.
Хрумвало ли ви е, че тя не е надежден източник?
Бяхте прав от самото начало.
Ако ви се бях доверила, всичко щеше да е различно.
И сега какво?
Не мога да забравя какво видях на север от Вала.
Но не мога да се преструвам, че Церсей няма да си върне земите,
щом потегля на север.
Изглежда оценката на Тирион е била вярна.
С нас е свършено.
Армиите ми няма да се изтеглят.
Няма да ги върна в столицата.
Ще поемем на север, за да се бием редом с вас във Великата война.
Мракът иде за всички ни. Ще се изправим заедно срещу него.
И когато Великата война свърши,
може би ще си спомните, че реших да помогна.
Без да получа обещания и уверения от никого от вас.
Не очаквам нищо.
Свикай знаменосците ни. Всичките.
За гарваните не е лесно да летят в такива бури.
Може би Джон е пратил вест по-рано.
Не. Той си е такъв. Винаги си е бил такъв.
Никога не е искал мнението ми. Защо да го прави сега?
Не мога да повярвам, че ще се откаже от короната, без да те пита.
Това е неговият почерк. Печатът му.
Заклел се е да се бие за Денерис Таргариен.
Подвил е коляно! - Чувал съм слухове,
че драконовата кралица е неземна красавица.
Това какво общо има?
Джон е млад и неженен. Денерис е млада и неомъжена.
Мислите, че иска ръката й?! - Съвсем логичен съюз.
Заедно ще бъдат непобедими.
Бе провъзгласен за крал на Севера. Може короната да му бъде отнета.
Дори да го исках, Аря няма да се съгласи.
Винаги е обичала Джон повече от мен
и би убила всекиго, който измени на рода й.
Ти също си й роднина. Нима Аря би убила сестра си?
Знаете ли каква е?
Знаете ли какво представляват Безликите?
Чувал съм за тях. Кланят се на бога на смъртта, ако не греша.
Не вярвам на набожни хора. - Те са убийци. И Аря е една от тях.
Какво преследва според вас? - Тя е твоя сестра.
Познаваш я по-добре от мен.
Понякога, когато се опитвам да разгадая нечии мотиви,
играя една игра.
Допускам най-лошото.
Коя е най-ужасната причина, която може да ги тласка
да изрекат изреченото и да сторят стореното?
Тогава се питам дали тази причина обяснява изреченото
и стореното.
Кажи ми кое е най-лошото, към което би могла да се стреми?
Може би иска смъртта ми. Мисли, че съм навредила на рода.
Защо е дошла в Зимен хребет?
За да ме убие, защото се омъжих за врага и измених на рода си.
Защо е изровила писмото, което Церсей те накара да напишеш?
За да докаже предателството ми.
За да се оправдае, след като ме погуби.
Каква ще стане, след като отнеме живота ти?
Господарка на Зимен хребет.
Ако дотраките препуснат по кралския път с всичка сила,
ще пристигнат в Зимен хребет до две седмици.
А Неопетнените? - Ще отплават към Бял пристан,
за да се присъединят към дотраките и заедно ще потеглят към замъка.
Може би трябва да летите до Зимен хребет, Ваше величество.
На север имате много врагове. Хиляди паднаха във войната с баща ви.
Нужен е само един разгневен мъж с арбалет.
Ще види сребърните ви коси на кралския път
и ще реши, че с една точно отправена стрела ще стане герой.
Мъжът, убил завоевателката. - Вие решавате, Ваше величество.
Но щом ще бъдем съюзници в тази война,
северняците трябва да гледат на нас като на съюзници.
Ако отплаваме заедно към Бял пристан,
ще отправим по-ясно послание.
Не съм дошла да завладявам Севера. Дойдох да го спася.
Ще отплаваме заедно.
Джон.
Може ли да говоря с теб?
Това, което направи в Кралски чертог, това, което каза...
Можеше да излъжеш Церсей за клетвата, която си дал.
Рискува всичко, за да кажеш истината на врага.
Отидохме, за да търсим примирие.
Мисля, че трябваше да бъдем честни един с друг,
щом ще се борим заедно.
Винаги си знаел кой е правият път.
Дори когато бяхме млади и глупави. Ти винаги знаеше.
Всяка твоя стъпка беше във вярната посока.
Не е така. Отстрани може да ти се струва така, но...
Кълна се, не е истина.
Сторих много неща, за които се разкайвам.
Не и в сравнение с мен. - Не. Не в сравнение с теб.
Винаги съм искал да постъпвам правилно.
Исках да бъда това, което се очаква от мен, но не знаех какво е.
Все ми се струваше...
... че пред мен стои невъзможен избор. Старк или Грейджой.
Нашият баща те отгледа и те обичаше повече от родния ти баща.
А ти го предаде! Потъпка паметта му.
Така е.
Но не забрави завета му.
Той е част от теб.
Както е част от мен. - Извърших неща, които...
Не съм аз човекът, който да те опрости.
Но ти прощавам за всичко, което е в моя власт да простя.
Не е нужно да избираш.
Ти си Грейджой. И Старк.
Когато бях пленник на Рамзи, Яра ми се притече на помощ.
Само тя се опита да ме спаси.
Нуждае се от помощта ми. - Тогава защо още говориш с мен?
Всички ние избрахме да следваме Яра.
Напуснахме Железните острови за Яра.
Тя не би оставила никого от нас.
И ние няма да я оставим. - Сестра ти е мъртва.
Жива е. - Мъртва е.
Дори Юрон да не е прерязал гърлото й, е мъртва.
Тя е наша кралица. - Тя ти е сестра, а я остави да умре.
Така е.
Избягах от чичо си. Бях страхливец.
Тогава защо, бога ми, да те слушаме сега?
Казват, че мъртвите не могат да плуват. Да поемем на изток.
Да си намерим остров, да избием мъжете и да вземем жените им.
Това е минало. - Кой го казва?
Яра. Тя положи клетва.
Ще я намерим и ще я освободим.
Бягай, малки Теон. В това те бива най-много.
За кого се мислиш? - Затвори му устата.
Не ставай.
Иначе ще те убия.
Не ставай, или ще те убия!
Не за мен.
За Яра!
Доведете сестра ми в голямата зала.
Сигурна ли си, че го искаш?
Не го искам. Честта ми го повелява.
И какво повелява честта ти?
Да защитя рода си от тези, които му желаят зло.
Да защитя Севера от тези, които ще му изменят.
Добре тогава. Нека се свърши.
Обвинявам ви в убийство. Обвинявам ви в измяна.
Как ще отговорите на тези обвинения,
лорд Белиш?
Сестра ми ви зададе въпрос.
Простете, лейди Санса, но съм объркан.
Кое обвинение ви обърква?
Да започнем от най-простото. Убихте леля ни Лиза Арин.
Блъснахте я през Лунната порта пред очите ми. Отричате ли?
Направих го, за да ви защитя. - Искахте властта над Долината.
Преди това участвахте в заговор за убийството на Джон Арин.
Дали сте на Лиза сълзите на Лис, за да го отрови. Отричате ли?
Не знам какво ви е казала леля ви,
но тя беше нестабилна жена. Виждаше врагове навсякъде.
Накарали сте леля Лиза да напише послание до родителите ми
и да обвини Ланистърите в убийството на Джон Арин.
Вие започнахте конфликта между Ланистър и Старк.
Отричате ли? - Нищо не знам за такова писмо.
Бяхте в заговор с Церсей Ланистър и Джофри Баратеон
срещу баща ми Нед Старк. Благодарение на измамата ви
той бе затворен и екзекутиран по лъжливи обвинения в измяна.
Отричате ли? - Отричам!
Никой от вас не беше там! Не знаете какво стана!
Никой не знае истината! - Опряхте нож в гърлото му.
Казахте: "Предупредих ви да не ми вярвате".
Казахте на майка ни, че камата е на Тирион Ланистър.
Но това беше поредната лъжа. Камата е ваша.
Лейди Санса, познавам ви от дете. Закрилях ви.
Закриляли сте ме? Продадохте ме на Болтъните!
Ако поговорим насаме, ще ви обясня всичко.
Когато се опитвам да разбера какво движи човека,
понякога играя на една игра - допускам най-лошото.
Коя е най-ужасната причина да ме настройвате срещу сестра ми?
Това правите, нали? Винаги едно и също.
Настройвате род срещу род, сестра срещу сестра.
Така постъпихте с майка ни и леля Лиза.
Това се опитвахте да постигнете с нас.
Санса, моля те. - Бавно се уча, вярно е.
Но се уча. - Дайте ми шанс да се защитя,
заслужавам го.
Аз съм лорд на Долината заповядвам ви да ме придружите до Орлово гнездо.
Няма да стане.
Санса, моля те! Обичах майка ти от дете.
И все пак я предаде.
Обичах те повече от всеки друг.
И все пак ме предаде.
Когато ме върна в Зимен хребет,
ми каза, че на света няма правда, ако не я изковеш за себе си.
Благодаря ти за уроците, лорд Белиш.
Никога няма да ги забравя.
Санса...
Хората ни в Кралски чертог потеглят на север след три дни.
Ще ни трябват две седмици да съберем провизии!
Нямаме толкова. Ако Северът падне, ще паднем и ние. Три дни.
Войските ни на запад ще поемат по речния път на изток.
Ще се срещнем при лорд Хароуей, и тръгваме към Зимен хребет.
Сер Джайм. - Ваше величество.
Милорди, оставете ме за малко с брат ми.
Какво правиш? - Готвя се за поход на север.
На север?! Винаги съм знаела, че си най-наивният Ланистър.
Старките и Таргариените се обединиха срещу нас,
а ти искаш да се биеш за тях? Предател ли си, или глупец?
Ти обеща да се бием с общия враг!
Казах каквото трябва, за да осигуря оцеляването на рода ни.
Нима очакваш да се доверя на убиеца на баща ни?
Нима очакваш да наредя на войските ни да се бият редом с варварите
на драконовата кралица? - Видя го с очите си!
Видя мъртвец, който ни нападна!
И видях как изгаря. Ако драконите не могат да ги спрат,
ако дотраките, Неопетнените и северняците не могат,
как ще ги спрем ние?
Това не е битка между родовете, а между живи и мъртви.
Възнамерявам да остана сред живите.
Нека онзи Старк и кралицата му бранят Севера.
Ние ще останем тук, където ни е мястото.
Дадох дума.
Детето ни ще управлява Вестерос.
Детето ни няма да се роди, ако мъртвите дойдат на юг.
Чудовищата са истински.
Белите бродници, драконите, дотракските орди...
Ужасяващите приказки, които ни разказваха като деца, оживяха.
Така да бъде. Нека чудовищата се избият взаимно.
И докато се сражават на север, ще си върнем заграбените земи.
И после какво? - После ще властваме.
Когато битката на север утихне, ще има победител.
Проумяваш го, нали?
Ако мъртвите спечелят, ще дойдат на юг да ни избият.
Ако живите спечелят, а ние сме ги предали, ще дойдат да ни избият.
Таргариените и Старките вече искат смъртта ни.
Повечето ще загинат на север. - Видях ги на бойното поле.
Не можем да ги победим. Особено драконите.
Колко дракона видя? - Два.
Какво е станало с третия? - Може да охранява флотата!
Тя дойде с драконите, дотраките и Неопетнените.
Дойде да демонстрира силата си.
Нещо е станало. Драконите са уязвими.
Не можем да победим дотраките! Малко сме!
Нямаме подкрепата на другите домове. - Имаме нещо по-добро.
Желязната банка.
Трябваше да слушаш, когато татко говореше за значението на златото.
Знам, че за теб беше отегчително. Ти искаше да ловуваш и да се биеш.
Аз обаче слушах и научих много.
Планински рай ни откупи най-могъщата армия в Есос.
Златната дружина. 20 хиляди мъже с коне и слонове, ако не се лъжа.
Златната дружина не е тук, в Есос е.
Как наемници от Есос ще ни помогнат?
Наистина ли вярваш, че Юрон Грейджой се завърна на Железните острови?
Вярваш ли, че е обърнал гръб на шанса да се венчае за кралица?
Никой не ми обръща гръб.
Той отплава за Есос. Ще доведе Златната дружина,
за да ни помогне да спечелим войната за Вестерос.
Крояла си планове с Юрон Грейджой,
без да ми кажеш? Та аз командвам армиите ти!
Ти заговорничиш с Тирион - убиеца на баща ни.
Без да ми кажеш, а аз съм кралица. - Не съм заговорничил!
Срещнахте се тайно, без мое съгласие.
Защитавахте интересите на враговете ми.
Това е определението за заговор.
Дадох дума да потегля на север. Ще остана верен на думата си.
Това е измяна. - Измяна ли?
Опълчваш се на заповед, за да се биеш за врага.
Ти как би го нарекъл? - Няма значение как го наричам.
Казах ти, че никой не ми обръща гръб.
Ще му заповядаш ли да ме убие?
Само аз ти останах.
Децата ни са мъртви, баща ни също. Сега сме само аз и ти!
Ще дойде още един. - Тогава дай заповедта.
Не ти вярвам.
Влез.
Самуел Тарли.
Не бях сигурен дали ме помните. - Помня всичко.
Помогнахте ни да преминем отвъд Вала. Вие сте добър човек.
Благодаря. Но не съм сигурен, че е така.
Какво се случи с вас отвъд Вала?
Станах триоката врана.
Не знам какво означава това.
Виждам събития от миналото.
Виждам какво се случва сега по целия свят.
Защо дойдохте в Зимен хребет?
Джон трябва да ни поведе срещу мъртвите, знам.
Но няма да се справи сам. Дойдох да му помогна.
Той се връща в Зимен хребет с Денерис Таргариен.
Имали сте видение?
Той трябва да знае истината.
Истината за какво? - За самия него.
Никой не я знае, освен мен. Джон не е син на баща ми.
Той е син на Регар Таргариен и леля ми Лиана Старк.
Роден е в една кула в Дорн.
Фамилията му не е Сняг, а Пясък.
Не. - Дорнските копелета се казват така.
В Цитаделата преписвах дневника на върховния септон.
Разтрогнал е брака на Регар с Елия.
Венчал е Регар и Лиана на тайна церемония.
Сигурен ли сте? - Написал го е върховният септон
в личния си дневник. Не знам защо би излъгал.
Не можете ли да го видите?
В името на Бащата, Ковача,
Воина, Майката, Девицата, Старицата и Странника.
Аз съм неин и тя е моя. - Аз съм негова и той е мой.
От този ден до последния ми ден.
Бунтът на Робърт е почивал на лъжа.
Регар не е отвлякъл леля ми, не я е насилил.
Обичал я е.
И тя го е обичала.
А Джон...
Истинското име на Джон...
Казва се Егон Таргариен.
Трябва да го защитиш. Обещай ми, Нед.
Никога не е бил копеле.
Той е наследник на Железния трон.
Трябва да знае.
Трябва да му кажем.
Добре ли си? - Странно е.
Искрено вярвам, че по своя ужасен начин, все пак ме обичаше.
Постъпи правилно. - Заслугата е твоя.
Аз съм само палач. Ти издаде присъдата.
Ти си господарка на Зимен хребет. - Това измъчва ли те?
Никога няма да бъда лейди като теб.
Трябваше да стана нещо друго.
Нямаше да преживея това, което си изтърпяла.
Напротив. Не познавам по-силен човек от теб.
Никога не си ми казвала нещо по-мило.
Не свиквай. Все още съм на нокти в твое присъствие.
Трябва да се защитим през зимата. Да се грижим една за друга.
Татко го казваше.
"Когато паднат снеговете и се извие бялата вихрушка,
вълкът единак загива, но глутницата оцелява."
Липсва ми.
На мен също.
Пътят до долу е дълъг. - Да.
Враните все ми казват, че ще свикна.
Хайде!
Бягай! Бягай!
Превод АНТОНИЯ ХАЛАЧЕВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО