Един филм на Ридли Скот
Жерар Депардийо
1492
ЗАВЛАДЯВАНЕТО НА РАЯ
участват още: Арманд Асанте
Лорън Дийн Анхела Молина
Фернандо Рей Майкъл Уинкот
Чеки Карийо Кевин Дън и др.
Музика Вангелис
Режисьор Ридли Скот
Преди 500 години Испания е обхваната от страх и суеверия.
Короната и инквизицията безмилостно преследват всеки,
дръзнал да мечтае.
Само един мъж се противопоставя на тяхната власт.
Повярвал в съдбата си, той пресича морето на сенките
в търсене на слава и злато, в името господне.
От всички неща, написани от баща ми, а те са доста,
най-добре си спомням това:
"Нищо от прогреса на човечеството не е постигнато с единомислие."
Получилите просветление, са заклеймени да следват съдбата си,
сред презрението на останалите.
Били времена, когато Новият свят не съществувал.
Слънцето залязвало на запад в океан, непрекосен от никого.
А отвъд него -
бил безкраят.
Виж.
Сега изчезна наполовина.
Добре... А сега?
Виждам само мачтата.
Затвори очи. Не поглеждай.
Гледам те.
Ще ги отвориш, като ти кажа.
Един път попитах баща си къде иска да отиде.
Той ми отговори: "Искам да преплувам всички морета.
Искам да ги кръстосам надлъж и нашир."
Сега!
Изчезна.
Какво ти казах?
Кръгла е, като този портокал.
Кръгла.
Да вървим.
Добро утро, отче.
Диего!
Целуни брат си, Диего.
Имам новини за теб.
Ще те изслушат в семинарията на Саламанка.
Следващата седмица?
Така пише.
Как успя?
Имаше някои трудности.
Трябваше да гарантирам, че не си напълно луд.
Марко Поло твърди,
че е видял земен рай, край бреговете на Китай.
Вярваш ли в това?
Вярвам в ада и рая.
А също, че е възможно и двете да са на земята.
Хайде, изложи ми отново тезата си.
Защо искаш да отплаваш на запад?
За да открия нов път към Азия.
Азия е най-богатото царство на злато и подправки.
Засега има само два начина да се стигне до там.
По море, като се заобиколи Африка.
Пътуването отнема една година.
И по суша, но турците са затворили пътя за християни.
Аз смятам, че има и трети начин.
Да се преплава океана на запад.
Разстоянието е неизвестно. Дори казват, че е безкрайно.
Суеверия. Мисля, че Индия е на около 750 левги,
западно от Канарските острови.
Откъде си толкова сигурен?
Според изчисленията на Тосканели, Марин Тирски, Езра...
Езра е евреин. - Такъв е бил и Христос.
Само две минути, а вече си мъртвец.
Защото казвам истината? - Да, изгарят хора и за по-малко.
Мъжете, пред които ще се изправиш нямат чувства.
Трябва да контролираш страстите си.
Страстите не могат да се контролират.
Нуждаеш се от благословията на този съвет.
Ако кажат "не", ще трябва да се откажеш, синко.
Няма да се откажа. - Тщеславие ли долавям?
Толкова дълго ни лъжеха, че Земята е плоска като маса.
Че огромни чудовища пазят края на света.
Не искам да ми казват от какво да се страхувам.
Искам лично да го науча.
Надявам се, страстта ти да се окаже заразителна, синко.
Татко, виж!
Фернандо!
Покайваш ли се за греховете си, в името на Отца и Сина и Светият Дух?
Благодарни сме, за опрощаването на греховете
и чакаме възкресението на мъртвите.
На площада имаше клади.
Съгласиха се за среща, след седмица в Саламанка.
Ако одобрят идеята ми, може да отсъствам с години.
Знам.
Мисля, че не ти давам достатъчно.
Така е. Имам син от мъж, който не иска брак
и постоянно отсъства. - Ще спориш ли?
Често ми се спори с теб, но теб вечно те няма.
СЕМИНАРИЯТА В САЛАМАНКА 1491 ГОДИНА
За съжаление, синьор Колумб, точно тук се различават възгледите ни.
Запознат ли сте с трудовете на Аристотел, Аристофан и Птоломей?
Да, Ваше Високопреосвещенство.
Значи не може да пренебрегнете техните изчисления,
според които, обиколката на Земята е 22 хиляди левги или дори повече.
Това означава, че океанът не може да се прекоси.
Но вие, може да сте намерили доказателства,
че тези велики учени са сгрешили.
Запознати ли сте с теориите на Марин Тирски?
Да. - Тогава трябва да знаете,
че той противоречи на Птоломей.
Той смята, че океанът е широк само 750 левги.
Флорентинецът Тосканели и френският кардинал Пиер Д'Айли смятат,
че изчисленията на Марин Тирски са верни.
Това означава, че океанът може да бъде прекосен.
Тишина! Господа, събрали сме се, за да обсъдим това предложение.
Да допуснем, че Марин Тирски е прав.
Колко, според вас, ще продължи пътуването?
Седем седмици. Дори шест, през лятото.
Марин Тирски греши. Многократно е опровергаван
от най-големите имена в географията.
Пътуването, г-н Колумб, ще отнеме поне година.
Да допуснем, че прекосите океана, че достигнете Азия,
какво ще спечели Испания?
Търговия, Ваша светлост.
Марко Поло твърди,
че Китай е сред най-богатите царства в света.
Дори и най-простите къщи са покрити със злато.
Само това ли ви интересува - златото?
Не. Ще запозная онези хора със славата на Бога
и ще ги направя поданици на Кастилия и Арагон.
Така Испания ще се превърне в империя.
Ако Бог възнамерява да покаже правата вяра на Азия,
защо ще избира вас да го представяте?
Веднъж вече избра син на дърводелец за Месия.
Нима се смятате за Избрания?
На запад може да се стигне до Азия.
И ще го докажа.
Ковчежникът на Испания ни ласкае с присъствието си.
Държавата се интересува от идеята на този мъж, Ваше Височество.
С цялото ми уважение, но решението е наше.
Разбира се. Но, ако той е прав?
Винаги съм намирал за опасни, подобни независими умове.
Ако той имаше криле, щеше да се върне от небето,
и да каже, че няма рай.
Испания не бива да пропуска тази възможност.
Особено от географска гледна точка.
Не става въпрос за география, а за факти.
Този човек е наемник.
Държавата ни често използва наемници,
когато се отнася до облаги и стабилитет.
Това засяга колкото вас, толкова и мен.
Значи ще използвате влиянието си, за да помогнете на този еретик?
Знаете ли, кое е забавното на властта?
Може да бъде дарена, без капка усилие,
и също толкова лесно отнета.
"Затова нищо не оправдава съучастието на Техни Величества
в рисковано начинание, основано само на неясни предположения
и смятано от учените
за непрактично, дори и невъзможно."
Не ме слушаха. Не искаха да ме чуят.
Не се предавай! Изчакай!
Да чакам? Колко още? Чакам от седем години.
Ако Бог е решил... - По дяволите Бог!
Христофор! - По дяволите, всички ви!
Седите си в скрипториите и скалъпвате теории, базирани на какво?
Никога не напускате манастира. Излезте навън! Вижте света,
и тогава ми кажи нещо, което мога да приема.
Всичко това са предположения! Най-обикновени лъжи.
Обикновени лъжи!
Всичко е лъжа!
Татко!
Не се говори с човек, който изкупва греха си.
А какво мога да правя?
Нищо. Това е целта, Фернандо.
Фернандо!
Синьор Колумб?
Обърнах цяла Севиля да ви търся.
Не очаквах да ви намеря в манастир.
Казвам се Пинсон, Мартин Алонсо Пинсон.
Корабовладелец от Палос.
Този да не е шпионин?
Какво има? Обет за мълчание ли сте дали?
Изкупувате греховете си? Този мой късмет.
Аз ще говоря, а вие кимайте. Съгласен?
Така правим с жена ми.
Комисията ви отхвърли, нали?
Какво очаквахте, нали сте чужденец.
Искам да ви помогна.
Чудите се защо ви вярвам? И аз съм моряк.
Не обичаме да ни казват къде да плаваме.
Въпреки, че не ми личи, имам влиятелни приятели.
Например един лихвар, който ме финансира.
Казва се Сантанхел. Чували ли сте за него?
Той може да ви уреди визита при кралицата.
Знаете ли защо? Тя му дължи пари.
Вие, аз, кралицата, светът - всеки дължи някому нещо.
Какво ще кажете?
Къде мога да се видя с този човек? - Тук. Ето го.
Мога ли да ви попитам нещо? - Да.
Защо искате да ми помогнете?
Заради вярата. Надеждата. Милосърдието.
Но преди всичко,
заради парите.
ПРЕВЗЕМАНЕТО НА ГРАНАДА 2 ЯНУАРИ, 1492 ГОДИНА
Чакайте!
Маврите създават Гранада преди векове. Сега си я връщаме.
Печална победа. Погубваме една велика култура.
Предполагам, че всяка победа си има цена.
Съгласни ли сте?
Дон Луиз де Сантанхел, при дон Габриел Санчес.
Заповядайте!
Синьор Колумб и синьор Пинсон.
Изправете се и елате.
Не би трябвало да ви изслушвам, след като съветът е против.
Сантанхел ме увери, че сте честен и прям човек,
а Санчес, че не сте напълно луд.
Не повече от жената, която отне Гранада от маврите.
Те вярват, че океанът не може да бъде прекосен.
Какво говореха до вчера за Гранада?
Че е непревземаема.
Не мога да не уважа решението на съвета.
Можете да направите, каквото поискате.
Колко сте неосведомен.
Защо да ви вярвам, синьор Колумб?
Да говоря ли направо?
Не забелязвам да се въздържате.
Знам какво виждам. Виждам човек, който иска да промени света.
Човек без страх.
Виждам една жена, която... - Жена?
Простете ми,
но сте единствената кралица, която познавам.
В това поне сме наравно.
Вие сте първият мореплавател, когото познавам.
На колко години сте, синьор Колумб.
На 39, Ваше Величество.
А вие?
Аз съм на 40.
Ще ви оповестят за решението ми.
Смятах ви за по-млада от мен.
Разходите ще са разорителни.
Не повече от разноските за две пиршества.
Две пиршества,
в замяна на нови земи, подправки... и злато.
Какво намекваш, Санчес?
Ако е прав, можем само да спечелим.
А ако греши, загубата ще е нищожна.
Какво иска? - Да е посветен в рицарско звание,
с привилегията да се окичи със Златните шпори.
Иска да му бъде дадена титлата "дон", Христофор Колумб,
и тя да се предава на поколенията му.
Какво друго?
Званието "Върховен адмирал" на океаните,
вицекрал на Западна Индия, и губернатор на всички острови и земи,
открити от него или благодарение на него.
Най-високите благороднически титли, Ваше Превъзходителство.
На един другоземец, подслонен от монаси.
Има още. Иска да получи една десета от всички богатства,
пари, скъпоценни камъни, перли, метали, подправки
и други ценни стоки, придобити под неговата власт.
Не се тревожи Франсиско,
исканията му ще станат по-скромни.
Повярвай ми,
ще станат.
Отказвам!
Разгледахме исканията ви. Смятаме ги за прекалено големи.
И отговорностите са прекалено големи.
Ще разгледате ли договора? - Не.
Не!
Смятах го за мечтател. - Мечтите и амбициите са несъвместими.
Чаках дълго, борих се.
Искате да поема цялата отговорност, а вие да приберете облагите?
Не! Не съм слуга...
Синьор Колумб, не сте в положение...
да се пазарите с мен. - Не се пазаря.
Тогава сте твърде честолюбив.
А вие не сте ли?
Или честолюбието е добродетел само за благородниците?
Ако ни откажете, ще се обърнем към някой друг.
Ако го направите, Ваше Превъзходителство...
ще стана монах.
Ваше Величество!
Ще стане монах... Би било жалко, нали?
Върни го.
Тя даде съгласието си.
Ако се върна, кълна се... - Не ми се кълни!
Не искам да ме чакаш.
Това е нещо, което не можеш да решаваш вместо мен.
ПРИСТАНИЩЕТО НА ПАЛОС, 3 АВГУСТ 1492 ГОДИНА
Прости ми отче, съгреших.
Слушам те, синко.
Отче, аз измамих семейството си.
Измамих хората си, измамих и теб.
Излъгах, пътуването е по-дълго отколкото казах.
Колко дълго? - Не знам.
Кой би могъл да знае. Може би два пъти по-дълго.
Трябва да им кажеш. Да кажеш на хората си.
Ако им кажа, няма да ме последват. Знаеш, че съм прав.
Довери ми се. - Говори с тях или аз ще го направя.
Дал си обет за мълчание.
Нека Бог да ти прости. Аз вярвах в теб.
Искам опрощение, отче.
Дай ми опрощение, отче.
Влез!
Мендес, заповядай!
Чаша вино?
Какво има, Мендес? Говори!
Всички се питат, как знаете къде сме, като с дни не сме виждали земя?
А ти как мислиш?
Знам, че се ориентирате по звездите, като маврите.
Но не знам, как точно го правите.
Вземи този квадрант.
Намери Северната звезда.
Трябва да си неподвижен.
Мерилото трябва да е вертикално.
Не мърдай.
Ако сбъркаш дори с 1 градус, ще се отклоним с 600 левги.
Колко показва? - 28.
Това е - 28-ми паралел.
Ще го следваме, докато стигнем земя.
Откъде знаете, че ще намерим земя на 28-мия паралел?
Не знам.
Мярка - 26, сър.
Мярка - 27, сър.
28.
29.
629. - 629!
629, сър. - Чух.
Капитане, нищо не разбирам.
Мисля, че аз разбирам.
Трябваше вече да видим земя.
Плаваме 9 седмици, Алонсо. Не може да е далече.
Но може и да не е близо.
Не ми харесва миризмата на морето тук.
Мирише на уличница. - Разбира се.
Нали затова плават моряците.
А защо плава той?
Никой не знае. Той никога не говори.
Капитан Пинсон, иска разрешение да се качи на борда.
Подведе ме. Излъга ме.
Изминахме повече от 750 левги.
760. - Ти си луд!
Говори по-тихо.
Назрява бунт... - Мислиш, че не знам?
Загубени сме.
Знам, че сушата е там. - Нищо не знаеш!
Слушай, корабите са мои и се връщаме обратно.
И после? Водата е наполовина, а останалото е почти развалено.
Не трябваше да те слушам... - Пинсон, почакай.
Единственото, което можем да направим,
е да продължим напред.
Земята е там. Близо е.
Кажи им това. Трябва да им го кажеш.
Бог не иска да прекосим този океан. Това пътуване е прокълнато.
Отплавахме заради алчност. Бог ни изостави.
Пътуването е прокълнато. Има знаци за това.
Хуанито има глас на ангел. Казаното от него е благословия,
а от теб - проклятие.
Чуйте ме! Отначало всички се страхуваме.
Но тези, които превъзмогнат страха си, ще заслужат наградите си.
Не знам дали бог иска да прекосим този океан.
Но съм сигурен, че ти всяваш страх в сърцата ни.
Не можем да се загубим, докато вярваме в Бог и в себе си.
Един ден ще говорят за смелостта на първите мъже,
прекосили този океан и завърнали се. И вие ще можете да кажете:
Аз бях там, на "Пинта",
бях на "Ниня" и на "Санта Мария".
Тази куртка ще е за първия, който види суша.
И още 10,000 мараведи годишно до края на дните му.
Искам горе да има човек денонощно.
Алонсо, не изпускай вятъра!
Господ ни дава знак! Бог се смили над нас!
Късметлийско копеле!
Земя!
Дъно на 25.
Дъно на 24.
23.
22.
21.
20.
18.
17.
Там!
Земя! Право на борд!
Пускай котва!
ОСТРОВ ГУАНАХАНИ, 12 ОКТОМВРИ, 1492 ГОДИНА
Дон Христофор.
По Божията...
По Божията повеля,
в името на краля и кралицата на Кастилия и Арагон...
и по силата на дадената ми власт,
кръщавам този остров -
Сан Салвадор.
Мускети! - Не.
21 октомври, 1492 г.
Мисля, че открихме рая.
Навярно такъв е бил светът, при самото му сътворение.
Ако ще променяме туземците,
трябва да е чрез убеждаване, а не чрез сила.
Надали някой, отново ще види този земен рай, както ние го видяхме.
Дойдохме с мир и чест.
Те не са диваците, които очаквахме.
Приемете ги за свое семейство, зачитайте убежденията им.
Грабежът се наказва с камшик. Изнасилването - с меч.
Ти?
Утапан.
Колумб.
Къде намери това?
Благодаря! Имам си река от злато, в която да пикая.
Вижте!
Злато ли е? - Не.
Утапан.
Помогни му!
Направи нещо!
Молете се за него.
Със смъртта на Алонсо осъзнах колко сме уязвими
на тези острови и колко още имаме да учим.
Жителите на всеки остров ни посрещаха с щедрост и доверие.
Заради внезапната ни поява и външността ни,
те ни смятаха за богове и се държаха с нас, като с такива.
Дори с тяхна помощ, така и не открихме много злато.
Без да броим ценните предмети, дарени в знак на подчинение.
ХАИТИ - 5 ДЕКЕМВРИ, 1492 г.
Ти ще говориш пръв.
Кажи му, че благодарим за гостоприемството.
Той каза, че знае.
Кажи му, че някои от хората ми остават тук,
за да построят форт. Искам да се държи добре с тях.
Кажи му, че ще се върнем. Много от нас.
Той пита колко много.
Колкото листа има това дърво.
Ще има и други след тях.
Защо?
За да донесат божието слово.
Той каза, че си имат Бог.
Също ще донесат и лекарства.
Той каза... - Че имат лекарства.
Кажи му, че се възхищаваме на народа му.
Той знае, че харесвате жените му и златото.
Пинсон се разболя. Разяде го треска,
която не искаше да напусне тялото му.
Трябваше да се върнем в Испания.
39 мъже доброволно останаха, за да построят форт.
Нарекох го, "Рождество".
За седем месеца не видях нищо, което да напомня за цивилизациите,
описани от Марко Поло.
Нито градове, нито мостове, нито храмове покрити със злато.
Новият континент все още се криеше, но аз знаех, че е там.
Корабите ми не са натоварени с подправките и златото,
за които се надявах, но тази земя опияняваше ума и душата ми.
Единственото, за което можех да мисля, беше да се върна
в тази необуздана земя, този неизследван рай.
Това беше възможност за ново начало.
Трудно ще се отървете от вашия пророк сега.
Напротив.
Той сам си кове кръста.
Нека небцето ви усети аромата на тютюна.
Опитайте.
Твърдите, че това е индиански порок?
Не виждам къде е удоволствието, което ще го превърне в грях.
Индианците нямат подобна дума, Моксика.
А имат ли подобни мисли?
Те се разхождат голи, както ги е създал Бог.
Бог? Кой Бог?
Природата е техният Бог.
Сякаш Бог и природата са едно цяло.
Те го виждат в листото, в камъка,
в мидената черупка.
Целите острови са покрити в гори.
Извинете ме, дон Христофор, кажете нещо за златото.
Виждал съм и по-чист метал.
Има ли още?
Повече от удовлетворени сме, Христофор.
Достатъчно.
Добър фехтовач сте. - За човек от простолюдието.
Значи второ пътешествие?
17 кораба, 1500 души?
Благодарение на вас.
Дон Христофор Колумб, дон Франсиско де Бобадия.
Може да ви е от полза.
Много добре е запознат със законите ни.
Чух, че ще назначавате губернатори на островите.
Бих искал да ви предложа кандидатурата си.
Простете ми, дон Франсиско, но постовете вече са заети.
Мога ли да попитам, от кого?
От двама много способни мъже.
Убеден съм, че са хора от висшето общество.
Франсиско, много разбира от държавно управление.
Ами, имаме нужда от нотариуси.
Свържете се с моите хора.
Франсиско е съдия. - Добре.
Имаме нужда и от съдии, само че още няма престъпници.
Очевидно съм грешал.
Колумб не се нуждае от услугите ми.
Имате талант да си създавате врагове.
Да не би вече да имам такива?
Не мислите ли, че е опасно да се издигате толкова бързо?
Беатрикс...
Мога да уредя Фернандо и Диего, на служба при кралицата.
Това е голяма чест. Не можем да се надяваме на нещо по-добро.
Нещо по-добро? По-добро от това да са при майка си?
Не говоря за това. - А за какво?
Ще отсъствам няколко години.
Имам влиятелни врагове в двора. Те носят фамилията ми, и титлите ми.
По този начин ще бъдат недосегаеми.
Ще можеш да ги виждаш, когато поискаш.
Не осъзнаваш, за какво ме молиш.
Напротив.
Искаше ми се, да ти бях дал по-друг живот.
Съжалявам.
Не казвай, че съжаляваш, защото не е така.
Живееш живота, който сам си избрал.
А аз съм избрала теб.
Трябваше да ни попиташ. Та аз съм картограф.
А сега си генерал-лейтенант на Западните Инди.
Поздравления, Бартоломей! - Джакомо, тъкмо завърши семинарията,
не знае как се върти меч. - Дори не съм докосвал меч.
Има време да се научиш. Защо се оплаквате?
Това е животът, за който сте мечтали.
Това са твоите мечти.
Не искате ли да помогнете на собствения си брат?
Ще ме изоставите ли?
Кучи син! Все на твоето става.
Винаги съм бил на твоя страна. Отидох в Португалия заради теб.
Аз съм най-възрастен!
Как бихме могли да забравим? Каза достатъчно.
Нека ви покажа нещо!
Виждате ли, кажете ми, на кого да вярвам?
Нали сме братя? Имаме кръвна връзка.
Имам нужда от вас. И от двама ви.
Пристигнаха жребците. Чудесна двойка.
Върни ги. - Моля?
Приличат на мулета.
Дано си се справил по-добре с работниците? Какви нае днес?
30 ковачи, 28 алебардисти, 20 дърводелци, 100 фермера,
20 рудничари и доктор Ченка, кралския хирург.
Значи ще имаме и кралско здравеопазване.
ЗАПАДНА ИНДИЯ - 28 НОЕМВРИ, 1493 ГОДИНА
Огън!
Още веднъж!
Къде са?
Ходом марш!
Адмирале!
Хуанито.
Това ли е новият ти свят, адмирале?
Мисля, че диваците имат нужда от урок.
Три глави, за всеки отнет живот.
Без милост! - Спри, Моксика!
Няма да има отмъщение.
Това бяха братовчедите ни, приятелите ни, сънародниците ни,
а ти казваш, че няма да има отмъщение?
Те ще платят с кръвта си, и то незабавно!
Ако искаш да запазиш главата си, ще правиш каквото ти кажа.
И аз изгубих приятели. 39 мъже, които ми вярваха.
Щом искаш война - добре.
Ние сме хиляда, те са десетки хиляди.
Кой ще убиеш? Кое племе?
Няма значение. - Моксика,
не забравяй с кого говориш!
Дошли сме да останем, а не да започнем кръстоносен поход.
Ще преглътнем гнева си, и в името на загиналите
ще изпълним това, за което сме дошли.
Тук са.
Там!
Гуарес! Рикардо!
Аркебузи!
Готови!
Питай го, какво се е случило с хората ми.
Войни дошли от морето, от Карибите.
Племето се скрило в планината.
Като се върнали, всички испанци били мъртви.
Господ да се смили над душите им.
Маймуната лъже.
Губиш си времето с приказки.
Ето ги къде са. По-добре да ги избием.
Не. Ще правим каквото кажа.
Кажи му, че няма да навредим на хората му,
въпреки че можем да го направим.
Готов съм да му повярвам,
ще работим рамо до рамо, в името на мира.
Питай го дали разбира.
Той разбира.
Ще ни съдейства ли?
Каза, че знаеш отговора.
Моксика, ще ми трябват конете ви.
Моят кон не работи.
Всички трябва да работим.
Не и моят кон.
Прости ми, Моксика,
но точно за твоя кон говорех.
Благодаря ти, Моксика.
Сега!
Скъпи синове мои,
в нетърпимата жега, ние градим първия град в Новия свят.
Плановете са на един флорентински архитект,
Леонардо да Винчи.
С божията воля, ще построим неговия идеален град.
Опитваме се да свикнем с храната на индианците.
Месото е далечен спомен,
но до седмица, мелницата ще е готова да произвежда брашно.
Скоро ще ядем собствен хляб
и вече никога няма да подценявам вкуса му, както и уюта на дома.
Постоянно мисля за вас:
с любов, баща ви.
Желаеш ли я?
Можеш да я имаш.
За Новия свят, приятелю.
За губернатора...
на комарите.
Добра готвачка е.
Какво е това месо?
Игуана.
Какво му е, това е индианско ястие.
Но аз не съм индианец.
Знаеш ли, Христофор, мисля, че Джакомо е прав.
Не можем да караме само на царевица и чушки.
За плантациите ни трябват черни роби.
Всичко изгнива, преди да може да бъде ожънато.
Забелязал ли си? Конете и прасетата се множат.
Не мога да ги спра. Сигурно е от жегата.
Трябва да призная, че жегата влияе така и на мен.
Прав си и за двете. Но фортът трябва да е готов преди дъждовете.
Трябва да се постараем.
Какво имаш предвид?
Всеки годен мъж трябва да работи.
Всички ние. Включително и благородниците.
Те са освободени от работа, Христофор.
Е... сега няма да бъдат.
Какво казва?
Нищо не е намерил.
Питай го защо.
Спрете го! Върнете го!
Твърди, че нищо не е намерил.
Лъже. Кажи му, да сложи ръката си на масата.
Ето така.
Кажи му,
че знам, че крият злато от нас.
Кажи им,
че така се отнасяме с крадците и лъжците.
Дон Адриан, не можете да постъпите така.
Не мога ли?
Твоята жестока постъпка, предизвика хаос.
Племената се съюзяват за война срещу нас.
За това си виновен ти и престъпната ти свирепост.
Свирепостта е единственото, което тези маймуни разбират.
Трябваше да направиш същото преди много време.
Твоят подход не върши работа.
Ще бъдеш арестуван и лишен от права
до завръщането ти в Испания, където ще бъдеш съден.
Имаш ли да кажеш нещо?
От четири години сме тук.
Гнием тук,
защото повярвахме на обещанията ти.
Но не намерихме нито злато, нито твоя земен рай.
Ти и братята ти
се провалихте,
синьор Коломбо.
Бързо, дон Джакомо! - Какво има?
В рудника! Извикайте, дон Христофор.
Моксика е прав. Твоят подход не върши работа.
Трябва да ги намерим.
Чу ли ме? Трябва да ги намериш.
Виждаш ли, какво са направили?
Вие сте направили същото с вашия Бог.
Познаваш ли ги?
Спрете!
Огън!
Моксика.
Знаеш, какво ще кажат за това в Испания?
Нали?
Ти си едно нищо.
Твоите копелета никога няма да наследят титлите ти.
Ние сме всичко.
Ние сме безсмъртни.
Кучи син!
Искам да се върна в Испания.
Не желая да остана повече на това безбожно място.
Те са престъпници. Имат дълг към Испания.
Моксика си плати, те също ще си платят.
Не ви разбирам, дон Христофор.
Равнявате християни с езически диваци. И какво предлагате в замяна?
Един нов свят.
Никой не го иска. Само вие.
Не е така. Вижте тези хора,
те могат да се върнат при семействата си,
но остават, защото искат нещо ново, нов свят.
Тръгвам си. Със следващия кораб.
Както желаете,
но така няма да ми помогнете да направя това място по-набожно.
Мисля, че надеждата съществува само по време на пътуването.
В началото всичко е възможно. Всяка надежда, всяка мечта...
Никой не се надявал, че ще бъде лесно.
Не е така, както си го представях.
Марченс беше прав, Бартоломей.
И ада, и рая могат да бъдат на земята.
Носим ги в себе си, където и да идем.
Утапан, какво има?
Така и не научите езика ми.
Ваше величество поиска да чуе истината за остров Еспаньола.
Действията на Христофор Колумб - Върховен адмирал
и губернатор на острова, доведоха обстановката до състояние
на хаос, упадък и безумие.
Още от самото начало, той показа че е неспособен да се справя
с управлението на острова.
Назначи братята си на важни постове,
наранявайки гордостта и достойнството на благородниците.
Той обеща да построи град.
Град Изабел, кръстен на нейно Величество.
Няколко мизерни колиби на неподходящо място,
отнесени от дъждовете и калта.
Той обеща и злато. След като видя, че не се намира лесно,
той наложи данък на индианците.
Месечен налог в злато.
Тези, които не можеха да го платят, биваха наказвани
или заклани.
Колумб, принуди благородниците да вършат тежък, физически труд.
Третирайки ги наравно с индианците, ги ползваше като свои роби.
Когато благородникът, Адриан де Моксика се опълчи,
бе екзекутиран. Вярно ли е това, брат Буил?
Да, всичко е вярно. Всичко.
Видях го с очите си.
Той ни обеща рай,
но се провали.
Трябва да бъде заменен. Моментално.
И кого предлагате за този пост?
Сещам се за един човек, предан на Ваше Величество.
Един мъж, верен на короната.
ПОРТ ИЗАБЕЛ - 15 СЕПТЕМВРИ, 1500 г.
Дон Франсиско де Бобадия.
Да, помня ви.
Книжата за назначението ми.
Аз съм новият вицекрал на Индите. - Поздравления.
Мога ли вече да потърся континента?
Континентът беше открит преди няколко седмици
от един друг италианец.
Америго Веспучи.
Далеч ли е?
Не съм мореплавател но дочух, че е на седмица по море.
Надявам се, че не сте твърде разочарован.
Как бих могъл да бъда?
Открили са континента там, където казах, че е.
Опасявам се, че това не е най-лошата новина.
ЗАТВОРЪТ НА КАСТИЛИЯ ЯНУАРИ, 1501 ГОДИНА
Диего? - Татко.
Фернандо!
Станал си истински мъж. Кога порасна толкова бързо?
Спокойно, ще те измъкнем оттук. Сантанхел ще говори с кралицата.
Добре, браво.
Тръгвам веднага, щом ме освободят. - И аз ще дойда.
В сегашното ти състояние това е лудост, татко.
Никой не те кара да идваш с нас.
Станете, моля ви.
Вече изглеждам по-стар от вас.
Търсих причина да ви позволя да се върнете.
Въпреки че се постарах, не успях да намеря.
Помогнете ми да открия такава.
Цял живот мечтая да достигна континента.
Смятах, че мечтите ми са величави,
но действителността надмина всичките ми очаквания.
И вече,
копнея да изследвам тази земя,
преди да е дошъл сетният ми миг.
Имате съгласието ми,
да предприемете ново пътуване.
Благодаря ви.
Но без братята ви.
Няма да стъпвате в Санто Доминго или на някоя от новите колонии.
Новият свят е провал.
А старият, успех ли е?
Знам, че не бива да търпя подобно безочие.
Тогава защо?
Защото не изпитва страх от мен.
Ти си мечтател.
Погледни отвъд.
Какво виждаш?
Виждам кули, дворци, камбанарии...
Виждам цивилизация.
И виждам шпилове, извисени към небето!
Всичко това е създадено от хора, като мен.
Независимо колко дълго ще живеем Санчес,
никога не би могъл да промениш едно нещо.
Че аз успях,
не ти.
Прекрасна си!
Невероятно е, как никой не те отнел от мен.
Опитаха, но аз не им позволих.
Отнеха ни всичко.
Не всичко.
Мислиш ли, че ме интересува?
Отново съм свободен.
Парите не правят човека по-богат, само по-зает, нали?
Господи! Колко ми липсваше.
С Божията милост и с тази на Техни Величества,
бе открит нов континент, и попада под властта
на испанската корона, през лето 1492.
Техни Величества отдавна са наясно,
че семинарията в Саламанка, винаги е защитавала теорията
за съществуване на непозната земя на запад.
Най-сигурният път до континента, вече е категорично доказан.
750 левги на запад-югозапад, до остров Санто Доминго,
оттам, на запад-северозапад, като Сан Хуан остава на север,
се стига до остров Еспаньола и северния нос на "Сан Рафаел".
Оттам за континента се минава покрай нос "Грасиас Адиос".
Испания, с благоволението на Техни Величества
доказа на човечеството за съществуването на Нов свят.
"Тера Инкогнита".
Този континент беше открит от един мореплавател
по заръка на Техни Величества.
Името му е,
Америго Веспучи.
Санчес.
Какво злощастие. Един пропилян живот.
Пропилян?
Ако някой, някога си спомни за нас,
ще бъде благодарение на него.
Диего е в съда със Сантанхел.
Ще се опитат да възстановят привилегиите ти и може би къщата.
А той как е?
Диего иска да започне търговия с перли в Санто Доминго.
Получава много писма за теб, повечето от екипажа ти.
Изпратил е няколко.
Има едно от Мендес. - Какво пише?
Иска да те посети. Написал е адреса си.
Никога не е имал дом, освен на корабите ми.
Татко, искам да ми разкажеш всичко, което си спомняш.
Не знам откъде да започна, Фернандо.
Кажи първото, което ти идва на ум.
Спомням си...
1502 г., Колумб заедно с Фернандо, плават за последен път до Новия свят.
Достигайки Панама, индианците им показват Тихия океан.
Биографията на сина му, поставя Колумб на полагащото му се място в историята.
През 1992 г. негов потомък, Христофор Колумб,
става почетен адмирал в испанския военноморски флот.
"В живота има повече въображение, отколкото в мечтите..."
Техническа обработка: subs.sab.bz © 2022 Translator's Heaven