ИГРА НА ТРОНОВЕ Кръвта на дракона
Можеше да ме убиеш.
Какво правехте там, мътните ви взели?
Щях да сложа край на войната, като я убия.
Видяхте, че между нея и вас стои дракон.
И?
Чуйте ме, несретнико! Докато не ми се издължите,
няма да ви погуби дракон, нито ще загинете от собствената си ръка.
Само аз мога да ви убия!
Този беше само единият. Тя има още два.
Ако реши да отприщи срещу нас пълната им сила...
С вас е свършено. - Не искаш ли да кажеш "с нас"?
Съвсем не. Драконите вещаят край на нашата задруга.
Няма да съм наоколо, когато започнат да бълват огън над Кралски чертог.
Трябва да кажа на Церсей. - По-добре скочете пак в реката.
Знам какво ви е казала Церсей.
Че съм дошла, за да разруша градовете ви,
да изпепеля домовете ви, да направя децата ви сираци.
Това са прийомите на Церсей, не моите.
Не съм дошла да убивам
и единственото, което ще разруша, е колелото, дето мачка бедни и богати,
за да крепи властта на такива като Церсей Ланистър.
Предлагам ви избор. Подвийте коляно и се присъединете към борбата ми.
Заедно ще направим света по-добър, отколкото бе вчера.
Ако откажете, ще умрете.
Пристъпете напред, милорд.
Няма ли да коленичите? - Вече си имам кралица.
Сестра ми. Но доскоро тя не беше ваша кралица, нали?
Всъщност тя погуби законната ви кралица
и унищожи дома Тирел вовеки.
Струва ми се, че предаността ви е непостоянна.
Във войната няма лесен избор.
Каквото и да говорите за сестра си, тя е родена във Вестерос.
Прекарала е живота си тук.
Вие, от друга страна, убихте собствения си баща
и подкрепихте една чуждоземна узурпаторка.
Тя няма връзка с тази земя и води със себе си армия от варвари.
Няма да изтъргувате честта срещу живота си. Уважавам това.
Нека облече черното, Ваше величество.
Враг или не, той е истински воин.
Ще бъде безценен на Вала. - Не можете да ме пратите на Вала.
Не сте моя кралица.
Трябва да убиете и мен. - Назад! Затваряй си устата.
Кой сте вие? - Глупаво момче.
Аз съм Дикон Тарли, син на Рандил Тарли.
Вие сте бъдещето на рода си.
Тази война вече изтри един велик род от лицето на земята.
Не позволявайте да вземе втори, подвийте коляно.
Не мога.
Ваше величество, нищо не изтръгва дръзките помисли,
като няколко седмици в килия.
Държа на думата си. Не дойдох да хвърлям мъжете в тъмници.
Ако оковите са изход, мнозина ще се спрат на тях.
Дадох им избор и те избраха.
Ваше величество, ако обезглавявате цели семейства...
Няма да обезглавявам никого.
Ваше величество...
Лорд Рандил Тарли, Дикон Тарли,
аз - Денерис Таргариен, първата с това име,
Трошачка на окови и Майка на дракони, ви осъждам на смърт.
Дракарис.
Милорд...
Колко мъже изгубихме? - Не сме направили пълен разбор.
Не само армиите печелят войни.
Имаме златото на Тирелите и подкрепата на Желязната банка.
Ще откупим наемници.
Няма да са като доверените ни бойци,
но ще се бият, ако са добре платени, а те ще бъдат.
Видях как се бият дотраките.
Никоя войска, която съм виждал, няма шанс срещу тях.
За тях това не е война, а развлечение.
Драконът изпепели хиляда фургона.
Скорпионът мяташе стрели с човешки бой, но те не го спряха.
А тя има три дракона. Не можем да спечелим тази война.
Какво да правим тогава? Да молим за мир?
Седя на бащиния й трон, а ти предаде и уби баща й.
Тя е наясно, че води играта.
Каква условия ще ни предложи според теб?
Може да помолим Тирион да се застъпи за нас,
като изкупление за убийствата на баща ни и сина ни.
Не е бил той. - Видя арбалета и тялото.
Не говоря за баща ни.
Тирион не е убил Джофри, няма нищо общо със смъртта му.
След всичкото това време още ме удивлява...
Била е Олена. Призна, преди да умре.
Преди или след като изпи отровата, която милостиво й наля?
След. - И ти й повярва.
На нейно място за кого би предпочела да се венчае внучката ти?
За Джофри или за Томен?
Кого от двамата Марджери щеше да контролира по-лесно?
Кой от двамата щеше да направи Олена истинската владетелка на Вестерос?
Каза истината.
Не биваше да те слушам. Тя трябваше да умре с писъци.
Мъртва е. Като сина и внуците си, като целия си род.
Ако не намерим изход от тази война, ще ги последваме.
Значи да се бием до смърт или да се предадем и да умрем.
Знам какво избирам и един воин би трябвало да знае своя избор.
Красиви са, нали?
Не е първата дума, която ми идва на ум, но е вярно. Красиви са.
Разкошни зверове. - За мен не са зверове.
Колкото и огромни да станат, дори да всяват ужас у другите,
за мен са мои рожби.
Не отсъствахте дълго. - Не.
И?
Днес имам по-малко врагове от вчера.
Не сте сигурен дали това ви допада.
Не, не съм.
Колко души изби армията ви, за да си върнете Зимен хребет?
Хиляди. - И двамата искаме да помогнем.
Но единственият начин да го сторим е от позиция на силата.
Понякога силата е ужасяваща.
Когато дойдохте тук,
сер Давос каза, че са пронизали с кама сърцето ви.
Сер Давос се увлича.
Значи е просто израз?
Този мъж твърди, че е ваш приятел, халееси.
Приятел ми е.
Ваше величество.
Джон Сняг, това е сер Джора Мормон - стар приятел.
Служих при баща ви. Беше велик човек.
Изглеждате укрепнали.
Открихте ли лек? - Иначе нямаше да съм тук.
Връщам се на служба при вас, ако ме приемете обратно.
За мен ще бъде чест.
Гарвани. Трябва да пратим гарвани.
Не го намирам за особено достоверно.
Винаги е имало пророчества, вещаещи гибел,
особено щом дойде зима.
Помня Волкан. Боязлив човек, но с остър ум.
Северът е замъглил здравия разум на не един майстер.
Трудно е да се каже дали се дължи на студа, на виното или на компанията.
Недъгав юноша видял мъртвите да поемат на поход отвъд Вала
с помощта на вълшебна врана с три очи? - Наистина е прекалено.
Все пак трябва да отвърнем... - Брандън Старк?
Той ли е сакатият? - Познаваш ли го?
Преведох го през Вала преди години. Видях го да отива на север.
И?
Един сакат е оцелял с години отвъд Вала,
където никой не живее дълго.
Нито братята от Нощен страж, нито дори диваците.
Може би трябва да чуем какво има да ни каже.
Може би ти трябва да преписваш повече, за да си научиш мястото.
Усещам, че ще чуем по-подробно предложение.
Всички във Вестерос ви вярват и ви уважават.
Ако кажете на хората, че заплахата е реална, ще повярват.
Ако посъветвате лордовете да пратят войските си да бранят Вала,
ще го сторят. Ако наредите на всеки майстер в Цитаделата
да препрочете всяка дума от всеки овехтял свитък за Дългата нощ,
може да открият нещо, което да ни помогне
да сразим армията на мъртвите завинаги.
Възможно е. Може тази вест да е истинска, без съмнение.
Но е възможно също да е част от кроежите на драконовата кралица
да примами армиите на Юга далеч от земите, които бранят,
за да ги завладее лесно.
Това е далеч по-вероятно от вълшебни птици, които шепнат на сакатите.
Архимайстер, моля ви! Истина е.
Виждал съм ги!
Ще поискаме разяснение от майстер Волкан от Зимен хребет.
Обещавам ти, ще стигнем до истината по един или друг начин.
Архимайстер, моля ви... - Това е всичко, Тарли.
Напомня ми за брътвежите на Джени от Старокамен -
шарлатанката, която твърдеше, че е потомка на горските чеда.
Да не забравяме пророка Лодос, който се кълнеше, че Удавеният бог
ще се надигне да срази Егон Завоевателя.
Ех, Лодос.
Този ли е ученикът, чиито баща и брат бяха изгорени живи?
Боя се, че да. - Ужасна история.
Нямам сърце да му кажа. Той е добро момче.
Клетката на гарваните се разпада, трябва да се поправи.
Всички владетели искат от поданиците си да подвият коляно.
Затова са владетели.
Даде избор на Тарли, а той вдигна оръжие срещу нея.
Какво друго можеше да стори? - Да не изгаря него и сина му живи.
Аз съм нейна Ръка, не глава. Не мога да решавам вместо нея.
И аз си повтарях същото за баща й.
Откривах предателите, но не аз ги изгарях живи.
Бях само носител на вестите.
Това си казвах, докато ги гледах как молят за помощ.
Че не съм този, който ги убива.
Когато писъците станеха оглушителни, си повтарях: "Не ги убивам аз".
Когато косите им пламнеха и миризмата на обгорялата плът
изпълнеше тронната зала: "Не ги убивам аз".
Денерис не е като баща си. - И няма да бъде.
Ако има добри съветници.
Трябва да намерите начин да я накарате да ви чуе.
За кого е?
За Джон Сняг. - Прочете ли го?
Това е запечатан свитък за краля на Севера.
Какво пише? - Нищо хубаво.
Мислех, че Аря е мъртва. Мислех, че Бран е мъртъв.
Радвам се за вас. Не изглеждате щастлив.
Бран е видял Краля на нощта да потегля в поход срещу Източен страж.
Ако преминат отвъд Вала...
Казват, че Валът ги е удържал с хилядолетия.
Трябва да се върна у дома. - Казахте, че не ви достигат мъже.
Ще се бием с тези, които имаме.
Освен ако не ни подкрепите. - И да подаря кралството на Церсей?
Щом потегля, тя ще се настани тук.
Може би не. Церсей вярва, че армията на мъртвите е само мит,
с който дойките плашат децата. Ами ако й докажем, че греши?
Не вярвам да дойде да види мъртвите по моя покана.
Тогава отведете мъртвите при нея.
Мислех, че това се опитваме да избегнем.
Не е нужно да й водим цялата армия. Само един воин.
Възможно ли е?
Първият бродник, когото видях, беше доведен в Черен замък от отвъд Вала.
Доведете едно от тези създания в Кралски чертог,
за да й покажем истината.
Усилията му ще бъдат напразни, ако Церсей не ни даде аудиенция
и не се съгласи да не ни убива, щом стъпим в столицата.
Тя слуша единствено Джайм, а той може да послуша мен.
Как ще влезете в Кралски чертог?
Аз ще ви помогна.
Но ако златните плащове ви разпознаят,
ви предупреждавам, че не съм боец.
Всичко ще бъде напразно, ако не разполагаме с жив мъртвец.
Така е. Как смятате да се сдобиете с такъв?
Ако Нейно величество позволи, аз ще пленя един от тях.
Поискахте да се изцеря, за да ви служа. Позволете ми да служа.
Свободният народ ще ни помогне.
Те познават истинския север по-добре от всеки.
Няма да последват сер Джора. - Не се налага.
Не бива да водите хайка отвъд Вала.
Не сте от Нощен страж, вие сте крал на Севера!
Само аз съм се сражавал с тях.
Единствен аз от присъстващите тук ги познавам.
Не съм ви дала позволение да си вървите.
Простете, Ваше величество, но не се нуждая от позволение, аз съм крал.
Дойдох тук с ясното съзнание, че може да наредите да ме обезглавят
или драконите да ме изгорят жив.
Доверих се на една непозната,
защото знаех, че това е най-добрият шанс за всички хора.
Сега ви моля да се доверите на един непознат,
защото това е най-добрата ни възможност.
Кралят на Севера трябва да остане в Севера.
Не избрахме вас да ни водите, милейди, а може би трябваше.
Рицарите от Долината дойдоха тук заради вас, лейди Старк.
Ласкаете ме, милорди.
Но Джон е нашият крал. Той постъпва, както смята за правилно.
Предупредих го, че това ще стане. Не може да напусне Севера
и да очаква, че ще го завари смирен като Дух.
Не е сторил това. Оставил те е да управляваш вместо него.
Не ме улеснява. Лордовете на Севера са горди.
Това са покоите на мама и татко.
И? - Нищо.
Не прави така.
Как? - Кажи какво мислиш.
Винаги си обичала хубавите неща.
Караха те да се чувстваш по-добра от останалите.
Ядосана си ми, така ли?
Те обиждаха Джон, а ти просто ги слушаше.
Изслушах жалбите им, мой дълг е като господарка на замъка.
Мнението им е важно за теб.
Гловър разполага с 500 мъже, а Ройс - с 2000.
Ако ги оскърбя, Джон ще изгуби армията си.
Не и ако първо изгубят главите си.
Зимен хребет не падна сам в ръцете ни. Извоювахме го.
Заедно с Мормоните, Хорнуудите,
диваците и рицарите на Долината. Всички заедно.
Убедена съм, че обезглавяването носи удовлетворение,
но то не е начинът да накараш хората да работят заедно.
Ако Джон не се върне, ще се нуждаеш от подкрепата им.
Така ще "работят заедно", за да ти осигурят това, което искаш.
Как ти хрумна подобна ужасна мисъл?
Това е твоята мисъл в момента.
Прокрадва се против волята ти, но не можеш да я пропъдиш.
Чака ме работа.
Милейди.
Когато бях тук за последно, убих баща си с арбалет.
Когато аз бях тук за последно, убихте сина ми с адски огън.
Пътеката отляво минава покрай хълма.
Стражите рядко минават оттук. Твърде стръмна е.
Няма ли да останете? - Трябва да свърша нещо
в квартала на бълхите.
Ами ако някой вземе лодката? - Тогава сме дотук. Побързайте.
Нямаме време за това. Трябва да се готвим за обсада.
Дотраките идат. - Още една причина да се упражнявате.
Или смятате да се сражавате с дотракски деца?
Ако не ме лъже паметта, и за теб бяха трудни съперници.
Затова съм тук, готов да тренирам. - Защо тук?
Нали не искате да ви видят как въртите меча със златна ръка?
Днес може най-после да те убия по грешка.
Няма да замахвате към мен.
Ще ви оставя.
Трябваше да те видя, а знаех, че няма да се съгласиш на среща.
Направи ме на пълен глупак.
Мислех, че ще те изненадам при Скалата на Кастърли.
Но ти беше три стъпки пред мен.
Изостави семейния дом без капчица сантименталност.
Татко щеше да се гордее с теб. - Не говори за него.
Казах на Брон, че ако пак те видя, ще те посека на две.
Ще ти отнеме много време с този тренировъчен меч.
Той щеше да ме екзекутира, а знаеше, че съм невинен.
Не ме мразеше заради постъпките ми.
Ненавиждаше това, което съм - чудовище, пратено, да го измъчва.
Да не мислеше, че съм избрал да се родя такъв?
Какво искаш?
Денерис ще спечели тази война.
Ти си пълководец. Сигурно знаеш, че няма начин да избегнеш това.
Тя не е като баща си. Готова е да предложи примирие,
ако Церсей приеме някои условия.
Ако искаш Церсей да подвие коляно, сам й го кажи.
Не искам това. Нито пък Денерис. Поне засега.
Тя има по-неотложна молба.
Не бях сигурен, че ще те намеря.
Мислех, че може още да гребеш.
Търсих те в дюкяни, кръчми и бордеи.
Трябваше да се сетя, че си на Улицата на стоманата.
Не ви ли е страх от златните плащове?
Не съм идвал от години. Как ще ме познаят?
Понякога сам не се разпознавам.
Нищо не е по-съкрушително от времето.
Преследват ли те още?
Вижте ме - въоръжавам Ланистъри. Никой не ме поглежда втори път.
Бяхте прав. Най-безопасното място за мен е под носа на кралицата.
Не бъди толкова сигурен. Безопасността не трае вечно.
Задават се беди.
И вие сте дошли за мен. Искате да ви последвам.
Трябва да проумееш... - Готов съм. Да вървим.
Трябва да знаеш накъде сме тръгнали.
Ще отгатнете ли какво минаваше през ума ми с всеки замах на чука?
Колко съм щастлив, че правя оръжия за убийците на баща си?
За семейството, което се опита да ме убие?
Подготвях се.
Не знаех за какво, но бях сигурен, че ще го позная, когато ме потърси.
По-добре вземи със себе си един от тези мечове.
Не умея да въртя меч.
Но това... С това ме бива.
Пази за себе си името на баща си. Положението бездруго е сложно.
За кого да се представям?
Казах ти, Кловис, ако не си оберем крушите...
Ей, вие!
Не сме въоръжени, приятели. Какво да сторя за вас?
Лодката ваша ли е? - Да.
Пристанището е натам. - Несъмнено.
Стоя далеч от него, за да избегна срещата с добри хора като вас.
Още ли струва 5 златни дракона? - Шегуваш ли се?
Май си по-стар, отколкото изглеждаш. Петнайсет.
15?! - На човек.
Не мога да си изкривя душата, че ми е било приятно.
Какво има в лодката?
Няма повече злато. - Ами вино?
Обичам виното. - И пушеното месо.
Елате да видите.
Вкиснало рачешко. - Какво?
Раци. Една кофа от това утроява приходите на бардака за седмица.
Мъжът решава, че е приключил, и е готов да се върне при жена си,
но преди да си е вдигнал бричовете,
жрицата на насладата му дава лъжичка от това.
След 5 минути е готов да се върне на седлото. Опитайте.
Вървете бързо в любимия си бордей,
че иначе ще пробиете дупки в бронята.
Трябваше да си оставим за после.
Ей, джудже!
Не вземайте още, преди да изпитате ефекта на първата хапка.
Това джудже... - Откъде ти е белегът?
Рибарска кука. Някои хора на нищо не можеш ги научи.
Преди време кралицата търсеше джудже с такъв белег.
Може би ще се договорим за нещо.
Да не мислиш, че можеш да платиш повече от кралицата?
Това е Джендри. - Добър момък.
Бързо, бързо!
Бих могъл да ви дам нещо. - Не е необходимо.
Сер Джайм.
Защо Кибърн беше тук?
Той е Ръка на кралицата. Ти защо си тук?
Видях се с Тирион.
Какво имаше да ти казва брат ни? - Денерис иска да се срещне с теб.
За да обсъдим капитулацията й? - За да обсъдим примирие.
Тя постигна голяма победа. Защо й е примирие сега?
Защото армия от мъртъвци е поела към Седемте кралства.
Тирион ми обеща доказателство.
Ще го накажеш ли? - Тирион ли?
Брон.
Предаде те. Уреди срещата без твое знание и съгласие.
Да не мислиш, че в града ще се случи нещо значимо, без да узная?
Позволи да се случи. Защо?
Започвам да вярвам, че едно примирие с драконовата кралица
може да е в наш интерес за момента.
Армиите й са по-многобройни. Можем да я победим само с хитрост.
Ще водим войната така, както би я водил баща ни.
Мъртъвци, дракони, драконови кралици...
Каквото и да се изпречи на пътя ни, ще надделеем.
За нас, за рода ни и за него.
Кого ще обявиш за баща? - Теб.
Това няма да се хареса на народа.
Помниш ли какво казваше татко за народа?
Лъвът не се терзае от мнението на овцете.
Не ме предавай повече.
Потегляме днес. Кралят си има достатъчно грижи.
Разбирам. - Не е нужно да знае, че укрива
копелето на мъртъв владетел. - Не се тревожете.
Ти си Кловис - ковач, дошъл да засвидетелства почитта си,
преди да поеме към ковачниците на Зимен хребет.
Разбрах.
Простете, Ваше величество. - Оцелял си в Кралски чертог.
Отново. Това е... - Джендри, Ваше величество.
Аз съм син на Робърт Баратеон. Незаконнороден.
Трябваше да пази тайната за себе си.
Бащите ни са вярвали един на друг. Защо да не си вярваме и ние?
Видях баща ви веднъж в Зимен хребет.
Аз срещнах вашия в ковачницата си.
По-слаб сте от Робърт. - А вие - по-дребен от Нед.
Израснах с разкази за тях двамата.
Аз знам само, че са се сражавали заедно и са победили.
Сер Давос ми каза къде отивате, Ваше величество, и защо.
Нека дойда с вас. - Не ставай глупав. Не си воин.
Но съм боец.
С такъв меч не ви трябва ковач.
Умееш ли да въртиш меч? Това ще бъде спънка.
Предпочитам чука.
Умее да се грижи за себе си. - Ще имаме нужда от помощ.
Баща ти казваше, че е по-добре да си страхливец за минута,
отколкото мъртвец до края на дните си.
Дължа ви живота си. На два пъти.
Но ако е истина това, което казвате, че иде, не мога да се спотайвам.
Никой не ме слуша. Единственото ми постижение е, че доживях до старини.
Може да не ми вярваш, но ми липсваше, Мормон.
Никой не гледа кръвнишки като теб. Дори Сив червей.
Това е монетата, която ми даде търговецът,
когато му предложих да ни освободи, помниш ли?
Трябваше да ни стигне до края на живота ни.
Вземи я. Но я върни, кралицата има нужда от теб.
Вече би трябвало да сме се научили да се сбогуваме.
Ваше величество, аз...
Ако не се завърнем, поне кралят на Севера
няма да ви създава повече грижи.
Свикнах с него.
Желая ви успех в предстоящите войни, Ваше величество.
Бутай!
Знаеш ли колко стъпала има в Цитаделата?
Не. - 15 782.
Познай колко прозорци има Великата септа на Белор.
Вече нито един. - Това е вярно.
Върховният септон Мейнард е записал всичко.
Записвал е дори кога изпразва червата си.
Какво значи "анулиране"?
Когато мъжът се откаже от законната си жена.
Мейнард пише, че е издал такъв указ за принц Регар
и го е венчал за друга по същото време
на тайна церемония в Дорн. Често ли го правите на юг?
Тези майстери...
Натовариха ме да преписвам хроники за брой на прозорци,
разтрогнати бракове и фекалии до края на вечността,
а ключът към победата над Краля на нощта събира прах на някой рафт,
напълно пренебрегната. Но какво толкова, нали?
Всички можем да станем бездушни роби на самото въплъщение на злото,
стига да съхраним записките на върховния септон Мейнард
и неговите 15 782 изпражнения!
Стъпала.
Това е броят на стъпалата.
Сигурен ли си за това? Винаги си искал да станеш майстер.
Уморих се да чета за постиженията на по-достойни мъже.
Намерих го, милорд.
Не беше лесно. Хрониките на майстер Лувин са много подробни.
Сигурен ли си, че няма друг препис в Зимен хребет?
Да, милорд.
Лейди Старк ви благодари за вярната служба.
Не е ли твой дълг да го разубедиш, когато му хрумне глупава идея?
Напоследък не успявам да изпълня дълга си.
Колко кралици има сега? - Две.
Онази с драконите ли ще убеждаваме,
или пък другата, дето се сношава с брат си?
И двете. - Колко мъже водиш?
Не достатъчно. - А едрата жена?
Надявахме се, че твоите хора ще ни помогнат.
Аз оставам тук. Както знаете, там само ще ви бавя.
Вярно е.
Наистина ли искате да отидете там? Отново?
Не сте единствени.
Съгледвачите ги съзряха на миля южно от Вала.
Казаха, че са тръгнали насам.
Ти си Хрътката. Видях те в Зимен хребет.
И те искат да преминат Вала.
Не искаме, но се налага.
Господарят ни каза, че иде велика война.
Не му се доверявайте. Не вярвайте на никого от тях.
Те са от Братството. За последно "господарят" им нареди
да ме продадат на вещица, за да ме изгори.
Торос?
Едва те познах.
Сер Джора Мормон. Тук не ми дават нищо за пиене.
Не съм на себе си.
Ти си проклет Мормон? Като последния лорд-командир?
Той ми беше баща. - Избиваше ни като животни.
И вие му връщахте услугата.
И ето ни тук сега - на ръба на света,
поели в една и съща посока с една и съща цел.
Целта ни не е като вашата.
Няма значение каква мислите, че е целта ни.
Предстои велика саможертва и всички служим на същото дело.
Дори да не подозираме, че е така.
Може да извървим пътя, но Господарят...
Затваряй си устата, Другите те взели! Ще ни вземете ли с вас?
Не искаш ли да знаеш какво ще правим?
По-лошо ли е от това да мръзнеш в клетка и да чакаш смъртта?
Прав е. Всички сме на една и съща страна.
Как бихме могли да бъдем? - Още дишаме.
Превод АНТОНИЯ ХАЛАЧЕВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО