Отнело е стотици хиляди години на населението на Земята,
за да достигне милиард души.
После, само за 100 години, е стигнало 2 милиарда.
След още сам 50 години пак се е удвоило,
а през 1970-а отново, достигайки 4 милиарда.
В момента сме почти 8 милиарда. Осем милиарда!
Унищожаваме всяка друга форма на живот, което е лудост.
Всяка световна пандемия може да бъде проследена,
като първоизточникът й ще бъде човешкото пренаселване.
Защо не изискваме никакви мерки? Унищожаваме и консумираме всичко.
Половината животински видове на Земята за изчезнали
през последните 40 години. 40 години!
Атакуваме собствената си среда!
Не е необходима катастрофа, за да привлече вниманието ни.
Нищо не променя поведението така, както болката.
Може би болката ще ни спаси.
А Д
Превод: hitzata, A.S.H & vseizvestna UNACS TEAM | УНАКС ТИЙМ
Има ключ.
Ако бъде задействан...
половината население на Земята ще загине.
Но ако не бъде направено, човечеството ще изчезне за 100 години.
Какво би направил?
Човечеството е тумор за собственото си тяло.
Обичаш ли човечеството достатъчно, за да го спасиш?
В случай, че ме открият, ще ти оставя насоки.
Най-трудният път.
Ад ще бъде накрая.
Ти си резервният ми план, последната надежда на човечеството.
Погрижи се Ад да бъде пуснат.
Търси и ще намериш.
Бадия Фиорентина
Пътят бе дълъг, но ето ни тук и сега.
По-добре аз, отколкото американците.
Искаш да ми кажеш къде е.
Да, господин Бушар.
Знам, че ще го направя.
Кажи им, че човечеството е зараза, а Ад е лекът.
Добре.
Предател! - Страдайте, грешници.
Платете за греховете си.
Страдайте, грешници. Платете за греховете си.
Страдайте, грешници.
Г-н Лангдън, аз съм д-р Брукс.
Само ще ви прегледам, не се тревожете за нищо.
Да махнем ли това?
Знаете ли кой ден сме?
Събота. - Понеделник е, 28-ми юни.
Понеделник, 28-ми юни... - Знаете ли къде сме?
Бостън.
Централна болница "Масачузетс".
Кое е последното нещо, което помните?
Аз... Бях в университета.
Мъгляво ми е, сякаш не е на фокус.
Някакъв инцидент ли претърпях? - Ще стигнем и до това.
Искате ли да се обадим на някого? - Не.
Съпруга? Семейство? - Не, не. Не съм женен.
Професор Лангдън, имате тежка черепна травма.
Явно имате слаба ретроградна амнезия.
Направихме ви скенер, няма вътрешни кръвоизливи,
което е обнадеждаващо. Нищо страшно.
Опитайте се да си почивате. Неврологично сте добре.
Паметта ви ще се възстанови в следващите дни.
Затова... Просто трябва да почакаме. - Бихте ли изгасили лампите, моля?
Разбира се. Ако травмата беше причинила сътресение...
Бихте ли... Бихте ли загасили лампите?
Какво... Какво правя във Флоренция?
Това е Ил Дуомо. Това е Палацо Векио, нали?
Да. - Но как... Как се озовах тук?
Докараха ви в спешното преди 3 часа с черепна травма.
Имаше ли една жена с мен? - Не, докара ви такси.
Нямахте портфейл, телефон, нито документи.
Тогава откъде знаете името ми?
Присъствах на ваша лекция в Имперския колеж, в Лондон.
След това говорихме.
Бяхте много мил с мен. - Срещали сме се?
Извинявайте, така не е честно. Тогава бях на 9.
Чакайте, на 9 години ли? - Бях полудяла по пъзелите.
И харесвах книгите ви.
"Изгубеният език на идеограмите" не чак толкова, но другите.
Добре... - Прочела съм всичките.
Странно хлапе.
Наистина бях такова.
На глас ли го казах? - Да.
Много съжалявам.
Проф. Лангдън, в началото главоболията ще са силни.
Очаквайте още гадене, дезориентация и замайване.
Обадиха се от рецепцията.
Дошли са от полицията да ви търсят. - Мен? Защо?
Преди да говорите с тях, трябва да знаете фактите около вас.
Травмата ви не е от инцидент, а от огнестрелно оръжие.
Куршум е одраскал черепа ви, а след това вероятно сте паднал,
от което е и сътресението. Ако куршумът беше сантиметър встрани,
вероятно щеше да ви убие.
Насам, хайде!
Такси!
Влизай!
Това ще заболи.
Всичко е наред.
Търси и намери.
Това е апартаментът ми.
Все още си във Флоренция.
Ще се обадя в полицията.
Чакай, именно полицайка се опита да ни убие.
Добре, тогава ще се обадим в посолството на Щатите.
Просто изчакай малко, дай ми минутка.
Защо стрелят по теб? - Не знам.
Когато те докараха в спешното мърмореше нещо отново и отново.
Много... Много съжалявам.
Имаш ли идея защо би казвал подобно нещо?
Не. - Защо стрелят по теб?
Можеш да ме питаш колкото искаш, госпожо, но не знам отговорите!
Казвам се Сиена!
Съжалявам.
Здрасти. - Здравей.
Задаваш много въпроси. - Да, чувствам се малко уязвима.
Разкарвам се с човек, по който другите стрелят!
Съжалявам.
Въпросите са важни. Ще ти помогнат да се възстановиш.
Може ли да те помоля... за чаша...
Какво беше? Кафяво, горещо...
Хората го пият сутрин за допълнителна енергия.
Чай? - Чай! Не, другото е.
Кафе? - Кафе! Може ли чаша кафе?
Разбира се. - Благодаря.
Много си организирана.
Обичам нещата да са подредени.
Благодаря, че ми помогна в болницата. Беше много смело.
Бяха просто рефлекси.
Сякаш имам видения. - Това е от сътресението.
Известно време ще се съмняваш в собствените си мисли.
Видях маска против чума.
От тези, които лекарите са носели в Средновековието през Черната смърт.
Спомена нещо за това.
Говореше в таксито, но повечето несвързано,
но ясно чух думата "маска". Нещо друго?
Телата, кръвта, огъня и...
...Ад.
Имаше и една жена.
Жената изглеждаше, че...
Търси и ще намериш.
Тя изглеждаше опасна. - Трябва да има на кого да се обадим.
Има ли? Защо?
Носех ли часовник, когато ме докараха в болницата?
Не.
Не носеше часовник. - Беше важен за мен, остана от нашите.
Трябва да се поизчистиш.
Дрехите ти са целите в кръв, но мисля, че имам нещо като за теб.
Когато се преоблечеш, ще се обадим в полицията.
Не, не. Консулството.
Ясно, консулството.
Кафе...
От Игнасио Бусони: "Моля се да си добре."
Игнасио?
"Съжалявам, че не се видяхме. Сега преследват и мен.
Това, което откраднахме, е добре скрито, както и аз самия."
"Това, което откраднахме"? - "Парадайс" 25.
Игнасио.
Оставих ти нещата в банята.
Пробвай тези. - Чии са?
На един приятел. - Тук ли живее?
Понякога. - Понякога...
Ставаш груб. - Съжалявам, по принцип не съм такъв.
Понякога си.
Открих това в старото яке.
Контейнер за превозване на опасни субстанции е.
Какво ще правиш с него? - Нямам идея.
Висококачествено е..
Правителствено производство.
Има разпознаване на отпечатък, сигурност, в случай на кражба.
Подобни контейнери могат да бъдат отворени само от един човек.
Определено не и от мен. - Тогава защо е в теб?
Не знам. - Ще намеря телефона на посолството.
Не, моля те. Почакай. - Чаках досега. Това не е редно.
Защо е у теб? Как си го взел? - Има начин да разберем мое ли е.
Или ще го отворя, или няма. - Да го отвориш? Луд ли си?
Ако е вирус ще бъде ли освободен, ако го отворим?
Не.
Не, ще има вътрешен контейнер, а може и два.
Преди да се предам на някого трябва да разбера какво е.
Както и в какво съм замесен.
Има логика, нали? - Да.
Значи сме съгласни?
Отваряме го.
Това показва, че е мое.
Това е втори цилиндър от слонова кост.
Не е.
Това е кост от човек.
Триглавият човекояден Сатана.
Често срещан образ от Средновековието свързан с Черната чума.
Трите озъбени глави символизират
ефективността, с която чумата изяжда човечеството.
А не си спомняше думата "кафе".
Това донякъде обяснява виденията ми.
Чуваш ли това? Може да е Фарадеев кафез.
Какво пък е това?
Ботичели. - Това е карта на Ада.
Нарисувал го е за илюстрация към "Ад" на Данте.
Изучавах Данте като по-млада.
Сигурно в детската градина. - Бях малко обсебена от това.
Данте е дефинирал модерното ни възприятие за Ад.
Затова представата ни за Ада не се е променила от 700 години.
Ботичели го е нарисувал, но Данте го е създал какъвто го знаем.
Това е, което виждах.
Мъчения, грешници,
жигосване на провинените, лъжци покрити с язви.
Гадатели, с глави обърнати наопаки. Змии...
Наказанието за кражба.
Страдайте, грешници. Платете за греховете си.
И нямаш представа защо това е у теб?
Мисля, че вече можем да се обадим в посолството.
Да.
Професор Лангдън? - Ало? Да, на телефона.
Слава на Бога, че сте жив. Търсихме ви.
Така ли? - Още ли е у вас?
Г-н Лангдън, у вас ли е контейнера?
Да! - Къде се намирате?
Професоре, не можем да ви помогнем, ако не знаем къде сте.
Ако е посолството, откъде знаят? - Просто знаят.
Какво ще правим?
Кажи им, че си там.
Професоре, връзката прекъсна. - Да, съжалявам.
Къде се намирате? - Хотел "Пенсионе ла Фиорентина".
Останете в стаята си. Пращаме човек веднага.
Ще чакам тук. Стая 39.
Добре, ще чакаме, за да видим кой ще пратят.
Лангдън е отварял имейла си от публично айпи тук във Флоренция.
Кога? - Преди 7 минути.
"Виа Долороса" номер 12, апартамент 3 С.
Колко време до "Виа Долороса"? - 12 минути.
Тръгвайте! Искам проектора и Лангдън! Апартамент 3 С, да го хванем!
Действайте! Веднага!
Погледни това, странно е.
Това тук е 8-мия кръг на Ада на Данте.
Наречен е Малеболдже, означава „Проклетите ями“.
Има 10.
Буквата "Р" тук, няма я в оригиналната рисунка.
Добавена е в последствие. - Има и още една.
Къде? - Ето, "Е".
Прелъстителите са бичувани от демони. - Има "С" на бузата на...
Има "С" на бузата на мошеника. - Затворник в казан с катран.
"В", "Р"... - Там.
"Т"... - Там, "А"
Какво е това? Този текст. Име ли е?
"Истината може да бъде видяна
само през очите на мъртвите."
"Зобрист."
Бертран Зобрист. Американски милиардер, това е хубаво.
Биоинженер, известен с радикалните си възгледи.
Ето го.
Отнело е стотици хиляди години на населението на Земята,
за да достигне милиард души.
После, само за 100 години е стигнало 2 милиарда.
След още сам 50 години пак се е удвоило,
а 1970 год. отново, достигайки 4 милиарда.
В момента сме почти 8 милиарда.
Виждате прост пример на стъкленица.
В нея има една-единствена бактерия, която се дели и удвоява всяка минута.
Ако пуснете една бактерия вътре в 11 часа,
до 12 стъкленицата ще е пълна.
В колко часа стъкленицата ще е пълна наполовина?
11:59.
Това е времето за нас.
След 40 години 32 милиарда души
ще се борят за оцеляване.
Няма друг сценарий.
На 1 минута от полунощ сме.
Всяка световна пандемия може да бъде проследена,
като първоизточника й ще бъде човешкото пренаселване.
Но мерките по контрол на раждаемостта нямат шанс тук.
"Възмутително! Нарушавате правата ми!
Нахлуване в личното пространство! Не ми казвайте какво да правя!"
Но продължаваме да атакуваме околната среда!
Има 5 огромни бедствия в историята на Земята.
Ако не вземем веднага строги и моментални мерки
шестото бедствие ще е последно за нас.
На 1 минута от полунощ сме.
Явно има доста последователи. - Да, и то от цял свят.
Убедителна личност е.
2 годишното изчезване на Зобрист, от което се опасяват властите,
може да е било за създаването на смъртоносен вирусен патоген.
Той е създал чума.
Но защо Данте? Защо е тази карта на Ада?
Пъзел ли е или предизвикателство? - Или самоубийствено писмо?
Самоубил се е преди 3 дни.
Нивата!
Нивата не са в правилния ред, това ме смущаваше.
Кръговете на Ада са преподредени.
Същата жена от болницата.
Не можем да останем тук. Не можем да се доверим на посолството.
Буквите са кодирани като грешници, не е правилно.
Ако чумата съществува знаеш ли колко правителства ще я искат?
Продажниците не трябва да са там. Смъртниците... не.
Биологично оръжие, ще го искат. - Буквите...
Дал е буква на всеки грях, а после ги е разместил.
Създал е анаграма.
Да, анаграма е!
Да вървим, знам друг изход оттук.
Ако си се обаждал, остави го. Могат да го проследят.
Телефонът? Не съм дори със собствените си дрехи.
Добре, да вървим.
Какво правят те тук, по дяволите?
Робърт Лангдън! Световна здравна организация!
В, Р, О...
Трябва да разместя буквите. К-А-Т-Р-О-В-А-С-Е-Р...
К-О-В-Е-Р-К-А-Т... Господи, биваше ме в това.
Cerca trova.
10 букви са. Означават "търси" и "намери".
Cerca trova. Да!
Знам защо съм във Флоренция.
Световната здравна организация пристигна, имайте готовност.
Пристигна, агент Бушар, ние и първите офицери сме на мястото.
Нямам време, какво е положението? - Бушар е горе в момента.
Къде отиваме? - Палацо Векио, до градините Боболи.
Няма и следа от него. Лангдън и лазера ги няма.
Трябва ми нещо по-добро от теб, от теб и от всички нас.
По-добро! Работете по-бързо и по-умно, не се доверявайте никому.
Да го направим.
Да вървим. - Да.
Идентифицирайте се. - Вайента.
Слушам ви. - Трябва да говоря с Ректора.
Момент.
Кой ви изпревари при г-н Лангдън, Вайента?
Ректорът няма да хареса това. - Знам, но трябва да се примири.
Кажете му, че тук не е Берлин. Ако опита нещо, ще го намеря.
Прегрупирайте се и осъществете контакт след 60 минути.
Не ме ли чухте? Незаменима съм.
Вайента, намерете проектора преди правителството.
Мамка му!
Г-н Симс, имаше малка пречка. - Съжалявам да го чуя.
Коя операция? - Флоренция.
Новият ни играч явно излезе от сценария.
Колко непрофесионално.
Сега СЗО са превзели позициите ни.
Кажете на Вайента, че ако харесва поста си
трябва да премахне Лангдън. Не трябва да намират тялото.
Или по-добре, да инсценира объркал се обир.
Да използва нож. Да взема парите и остави документите.
Ще го идентифицират бързо и ще забравят случая.
Професор Лангдън не е в района.
И проекторът е в него? - Да.
Фарадеевият кафез е у него.
Беше толкова добър план.
Какво е състоянието на Вайента? - Непокътната, но ядосана.
Така и трябва.
За Бога, в какво ни въвлече този клиент?
Не, не, не, беше реторичен въпрос.
Кога е срокът за видеото на клиента?
Току-що пристигна, инструкциите са да го качим до 24 часа.
Искам да го видя сега. - Но клиентът, г-н Зобрист...
Клиентът е мъртъв. Искам да видя видеото.
Това е нарушение на протоколите ни.
Ние не сме правителството, довършваме си работата.
Господин Арбогаст,
основната причина да сме толкова добри в работата си е,
че за останалата част от света ние не съществуваме.
Ако това видео ни въвлича, дори ако само ни споменава,
няма да го излъчим, за благото на всичките ни клиенти.
Казахте да избягвам нарушаване на процедурите ни.
Какво около господин Зобрист някога е било нормално?
Ами... - И това беше реторично.
Донесете ми видеото.
В "Залата на 500-те" във Векио има известен стенопис,
"Битката при Марчиано" на Джорджо Вазари.
Почти на върха на стенописа има кодирано послание,
което е най-известната загадка. - И какво е посланието?
Cerca trova. Търси и ще намериш.
В болницата повтарях, че съжалявам. - Отново и отново.
Може би не съм имал предвид това. Може да съм казвал Вазари.
Това е добре, така е по-ясно.
Поне на мен. - Как е презимето ти?
Добре, де, не помня всичко.
Зобрист е мъртъв, но ако чумата е реалност,
а картата ще ни е оставена, за да я намери някой.
Кой? - Който вярва в същото като него.
Затова е у теб. - Не помня да съм срещал Зобрист.
Много неща не помниш.
Може би те са дошли при теб.
Искали са помощта ти за тази част. - Защото преподавах Данте?
Да, показали са ти Фарадеевия лазер, за да те убедят в каузата си.
Масово убийство? - Сам каза, че е убедителен.
Аргументите му.
Не, планът му! Зобрист е психопат. - Може да са те измамили.
Може да са изпратили някого, когото познаваш.
На 1 минута от полунощ сме.
Това заради нас ли е? - Имаш ли предложения?
По дяволите!
Хайде, последвай ме. Ще стигнем през парка.
Добре, Палацо Векио е насам.
Имаме колата, която е наела с кредитната си карта преди час.
Има сива врата зад стенописа. Ще ни отведе до коридора на Вазари.
През Понте Векио, директно в Палацо. Това е вратата, виждаш ли?
Тръгвай!
Подсигурен ли е периметърът? - От всички страни.
Професорът се превърна в пречка, Вайента.
Ректорът издаде заповед за смърт. Елиминирайте Лангдън.
Провалете се и вие ще сте отговорни. Ясен ли съм?
Разбрано, сър.
Там. Фреската на Вазари. Битката за Марчиано.
Там. Там. Виж, виж.
Виждаш ли двете ферми, мъртвата точка горе, слиза до 4 часа.
Малко зелено знаме.
Cerca trova. - Да.
Търси и ще намериш. - Търси и ще намериш.
Търсихме и намерихме. Сега какво?
Думите, които Зобрист е добавил.
"Можеш да зърнеш истината само през очите на смъртта."
Очите на смъртта.
Чии очи?
Сложиха ли ми инжекция? - Кога?
- В болницата, с хипертенол? - Не.
Не, беше интубиран. Всичко минаваше през системата.
Не в болницата.
Бях изцяло облечен така на задната седалка на някаква кола.
В някакъв момент през последните 2 дена.
Беше ми инжектирано нещо и сега показвам признаци на болест.
Ами ако...
Ако какво?
Ами ако аз съм преносителят, Сиена?
Не.
Ако го имаш ти, значи го имам и аз.
И всички, с които сме били в контакт, и сигурно ще умрем.
Но ако не си. Ако си ти дали халюциноген или друго.
Тогава все още имаме шанс да спасим половината свят.
Заслужава си опита, нали?
Професоре.
Вие сте. Защо се върнахте толкова скоро?
Нямам представа коя е тази жена.
Почти не ви познах в този костюм. Пазарувал сте?
Професоре, ударил сте си главата.
Да, под душа. Доста неприятно.
Да. Извинете. Това е Сиена, племенницата ми.
В Италия сте, професоре, няма нужда да казвате "племенница".
Не, той не е... - Приятно ми е. Марта Алварес.
Игнасио пак ли е с вас?
Игнасио? - Да.
Игнасио не успя да дойде тази сутрин.
Не искам да те притеснявам, Марта. Но...
Предполагам знаеш защо се върнах.
Наистина? С всички съкровища в двореца.
Той и Дуомино прекараха почти час там горе снощи.
Като болестно състояние е.
Не, не. Хубаво е.
Добре, хайде. Запътила съм се натам.
Той е много находчив човек.
Казаха ми, че и вие сте, г-н Бушар.
Кажете ми.
Какво мислите, че прави? - Вие какво правите?
Аз ви донесох лазера и сега го няма.
Имате следа. - Загубихме го на улицата.
Вземете го от апартамента на доктора. - Ще се справя и сам.
Не ни трябва помощта ви. - Ако е контузен.
Рана на главата. - Какво? Мислите, че е объркан.
Не знае какво прави? - Възможно.
Колко далеч стигна вечерта, преди да изчезне?
До "Залата на петстотинте".
Да спрем да го преследваме, вместо това да го изпреварим.
Професоре. Не толкова бързо, моля.
Ще се пръсна.
Що за романтична среща е това. Да гледате маска на мъртвец.
Да, били са обичайна практика през 1500 г.
Гипсова отливка на лицето на някой малко след като е починал.
"През очите на смъртта." - На кого е тази маска?
На поета, Данте.
Предполагам романтична история.
Данте обичал Флоренция, бил виден и силен. Но...
Но се сменила политическата посока и бил заточен.
Заплашили да го изгорят, ако някога се върнел.
Някой казват, че изгнанието е причината за тъжната му маска.
Не. Било е заради Беатриче.
Данте я е почитал отдалеч, но бил обсебен от нея цял живот.
Племенницата ви е романтичка, професоре.
Казват, че е писал за пътуването си през ада, за да я впечатли.
Но никога не успял.
Омъжила се за друг. - Случва се.
Така ли? Кой кого е напуснал?
Нещата се разпадат, ако не се грижиш за тях.
Моля да стоите зад стълбовете. - Благодаря.
Тъкмо навреме. Току-що отворихме.
Марта. - Да?
Ето. Това сме ние.
Това е Игнасио.
Познавам го от години. Той е изследователят на Данте.
Собственикът на маската настоява стълбовете да държат хората на страна.
Не позволява дори на персонала да отваря кутията без него.
Значи маската не е собственост на музея?
Не, колекционер я купи от нас и ни позволява да я излагаме.
Обичайна практика за набиране на средства.
Кой е колекционерът? - Бертран Зобрист, милиардерът.
Идеите му бяха ексцентрични, но все пак жалко за случилото се.
Тогава ми се обадиха.
Професоре, не знам какво да мисля.
Потресена съм!
Професоре. - Професор Лангдън.
Вижте. Има обяснение за всичко това.
Веднага се връщам. Марта, не ги пускай.
Професоре. Много ви уважавам, но не разбирам.
Седни. Ще обясня. - Защо сте го направил?
Не е добре. - Не знам къде е маската.
Но ще направя всичко да я намеря и върна.
Какво правите, професоре? Моля ви. Недейте.
Върнете се, професоре. Не го правете.
Професоре, моля, недейте. Професоре.
Просто не ни следвай. - Моля ви, не го правете.
Професоре!
Нека спокойно да намерим изход.
Защо не ми каза за Игнасио?
Би ли ми помогнала, ако знаеше, че крада?
Излъга ме, когато писка помощ. - Технически се въздържах.
Ако наистина съм взел маската... - Взел си я, видя те.
Това не е твой проблем. Не е нужно да оставаш.
Разбира се, че е нужно. Заложени са човешки животи.
Искам да съм на правилната страна. - На нея си.
Кълна се. - Добре.
Сега да намерим това, което търсим.
Обади се на Игнасио и го питай къде е скрил маската.
Игнасио изчезна. Укрива се.
Каза, че преследват и него, но е оставил следа.
Даде ми: "Рай 25".
Има препратка към Божествена комедия на Данте. "Песен XXV." Но...
Трябва ми книгата. - Книгата.
Старомодно. Аз ползвам гугъл.
Затварят музея. Само главният вход ще остане отворен.
Тогава мисля, че ще минем през Армения.
Всички изходи за запечатани. Това е единственият път.
Ами скритите изходи? Тунели, скрити врати?
700 годишен дворец е, господине. Има много такива.
Покажете ми.
Армения.
Професоре. Колко светско.
Невидимите тайни на двореца. Страхотна обиколка, пробвай я.
Тук ще сме в безопасност, макар за кратко.
Тръгвайте.
"...то с друго руно, с друго песнопение,
бих бил поет с венец удостоен, връз купела на моето кръщение..."
Купел. - Ил Дуомо. Където е покръстен Данте.
Там работи Игнасио. Там е скрил маската.
Ще помислят, че слизаме към изхода.
Тогава отиваме нагоре.
Добре.
Точно над "Залата на петстотинте сме".
От другата страна има стълбище до улицата.
Полека.
Добре?
Страх ли те е от високо? - Малко.
Некомфортно ми е на тесни места.
Затова не гледай надолу. Или гледай. Не помня кое беше.
Не е толкова трудно.
Сиена!
Добре ли си? Наред ли си? - Да.
Добре, пълзи покрай онази греда.
Ще се срещнем от далечната страна. До стълбата.
Оставете шест човека на пост тук. Отменете мерките за безопасност.
Държите се глупаво, професор Лангдън.
Излизай, върви.
Нуждаеха се от вас, но сега си смениха мнението.
Изведете тези хора. Изведете ги и разчистете стаята.
Дай ми това.
Тези врати, тук.
Източната страна. Натам отиват.
Движение. Бързо!
Агент Бушар, обадете се.
Къде се намирате? Агент Бушар, обадете се.
ПРЕРАЖДАНЕ
Същата дума е на плика, в който пристигна видеото,
заедно с датата. Датата е утре.
Благодаря. Не го бях забелязал.
Най-тъмните места в ада са запазени за тези,
които отказват да действат във времена на морална криза.
Дантевият "Ад" вече не е измислица, а пророчество.
Създали сме собствен ад на земята. - Леле майко.
Предупрежденията са очевидни, решенията пренебрегнати.
Затова предприех действия.
Ако гледате това, значи вирусът Ад е бил пуснат снощи в полунощ.
Сега бива пренасян до всеки ъгъл на земята.
Леле майко.
6 дни, след пускането си, вирусът ще се възпроизведе.
И всеки, мъж, жена и дете очакват сегашното население...
Да се намали на половина.
Оцелелите ще станат свидетели на ужаси...
Непознати за тази планета.
Но искам да знаят защо.
Че е наше дело и това е избавлението ни.
Сега е времето.
Днес е... - Има още.
Мисля, че схванах същността.
Оказва се, че организацията ни е обслужвала един луд,
който смята да извърши масово убийство със самоделна чума
през следващите 24... Извинявай.
По-малко от 12 часа.
Да дадем най-доброто от себе си
да не прецакваме нещата повече, става ли?
Без проектора никой не може да намери вируса. Къде е професорът?
Беше в градини Боболи с д-р Брукс, но изгубихме контакт.
За жалост нямаме връзка и с Вайента. - Разбирам.
Отивам във Флоренция.
Тествайте я за признаци на зараза и я поставете под карантина.
Ако не намерим Лангдън скоро, ще гледаме много повече трупове.
Добре ли си?
Слабост. Просто слабост, по дяволите.
Нека си починем.
Видя ли я там долу? - Да.
Всичко, което съм направила, всяка частица наука,
е да спира смъртта, не да я причинява.
Беше самозащита. Някой опитваше да ни убие.
Не знам дали мога да завърша това.
Ще те разбера, ако не можеш.
Виж, Зобрист е убиецът, не ти.
Ти ме спаси.
Няма нужда да продължаваш.
Да, прав си.
Направих каквото трябваше и бих го направила пак.
Моля се да не ти се налага.
Изглежда е затворено за ремонт.
Оттук.
Там. - Купелът.
Отново Данте. Винаги Данте. Защо той?
Акрилен гипс. - Боя?
Водоразтворима боя.
Мирише като мокро куче.
Виж това. Нещо е написано.
"Дожа коварен на Венеция потърсете,
що обезглави конете". - Венеция.
Където Данте е заразен с болестта, която го е убила.
"Коленичете в позлатения музей на светата мъдрост
и ухо допрете до земята,
чуйте на водата течаща ромона".
"В дворец потънал надълбоко влезте...
защото там, в тъмата, хтонично чудовище чака."
Самата чума. Под вода.
"Във водите кървавочервени на лагуна,
в която не блестят звезди".
Професоре.
Може ли да ми кажете какво, по дяволите, правите?
Защо не се обадихте? - Кой сте вие?
Кристоф Бушар, от Световната здравна организация.
Срещнахме се. - Срещали сме се?
Наистина ли не помните? Беше само преди два дни.
Ефект от рана на главата.
Не помни събитията от последните 48 часа.
Аз дойдох в Кеймбридж и ви помолих за помощ.
Аз ви дадох проектора за дешифриране.
Г-н Лангдън? - Да.
Добре. Помня.
Коя сте вие? - Лекуващият му лекар.
Какво помните последно?
Бях на улицата. Мисля, че беше тук.
Бях с жена.
И ми сложиха инжекция. - Елизабет Сински.
Елизабет? - От Световната здравна организация.
Познаваш ли я?
Познавам я. Но не съм я виждал от години.
Заради нея ви последвах сам. - Какво казвате?
Мисля, че работи с чуждо правителство, за да намери и продаде вируса.
Не. Това не е възможно. - Хората се променят, професоре.
Преследвам Бертран Зобрист от две години.
И някой работи срещу мен.
Да минем на въпроса. Знаете ли къде е вирусът?
Предполагам имате някакви документи.
Обадете се на СЗО, ако искате. Проверете ме, но бъдете бързи.
Венеция. Мислим, че е Венеция.
Добре. На два часа с влак от тук е.
Ако аз мога да ви намеря, значи и другите могат.
Купувам билети за Женева и на двама ви.
Не, не Женева. Той каза Венеция.
Знам.
Извинете ни. - Внимавайте, моля.
Това ли е самолетът за Женева? - Да, но тъкмо затворихме вратата.
Задръжте самолета. Трябва да проверим всеки пътник.
Това ще е загуба на време.
А имаме много малко от него.
Преди 3 дни, след 2 години търсене, намерих Зобрист.
Самоуби се. Но в джоба му открихме нещо.
Какво? - Фарадеев проектор с карта на ада.
Пъзел, който да бъде разгадан от последователите му.
Донесохме ви го.
Искахте да го изследвате, но ви похитиха.
Професор Лангдън.
Тогава бяхте с д-р Сински. - Елизабет, да.
Спомена ли за интерес към вируса от трета страна?
Не помня. - Има ли финансови проблеми?
Не знам. - Носи ли повече от един телефон?
Мислете. - Не помни.
Тогава кой помни. Стига с това "не знам" и "не помня".
"Позлатеният музей" - това Сан Марко ли е?
Цяла Венеция е музей.
Там са Конете на Константинопол, те са бронзови статуи.
Може ли да го видя?
Не бих го пипала. - Не мислех да го правя.
Професоре.
Професор Лангдън. Професор Лангдън. - Професор Лангдън.
Да.
Здравей, Робърт.
Елизабет. - Мина много време.
Твърде дълго.
Какво те води насам?
СЗО имат нужда от помощта ти.
Моята помощ? - Надявам се още да помниш Данте.
Какво се случи?
Добре ли сте?
Намерете вода. Може да е дехидратиран.
Храна. Някакъв плод. Или нещо от машината.
Бързо. Благодаря ви.
Лъже ли? - Хладнокръвно.
Не той дойде в Кеймбридж да ме види.
Бушар, бързо, трябва ми помощ. Мисля, че колабира.
Не мога да отворя вратата.
Лангдън?
Добре ли си?
Лангдън, добре ли си?
Да вървим.
Казвате, че вие и организацията ви сте работили срещу мен две години.
Вярно. - За да пазите проучването на Зобрист.
Да го скриете, да го предпазите. - За съжаление, да.
И, че всичките ми опити да го спра
да предизвика световна пандемия се провалиха заради вас.
Язвително обобщение, да.
И сега имате дързостта да искате да ви вярвам?
Много съжалявам, не виждах друг начин.
За кого точно работи организацията ви?
Разбира се, че за клиентите ни.
Ние сме частна охранителна фирма. Много успешна.
Може ли да попитам.
Господинът, който беше с вас. Агент Бушар.
Къде е сега?
Не знаем. Загубихме следите му.
Тогава ситуацията е по-лоша, отколкото мислите.
Агент Бушар иска да изолира Лангдън. - Защо?
Вероятно, за да продаде вируса
или да го използва за собствени облаги. Обичайното.
Няма какво повече да обсъждаме, г-н Симс.
Имам по-малко от 8 часа, за да открия патогена.
Разбрах, че отдавна познавате професора.
От колежа. Загрижена сте за него.
Готова сте да се съюзите с безскрупулна персона като мен,
само за да го защитите, нали?
Организацията ми разполага с ресурсите, нужни да го открият.
Мястото е идеално за разпространение на чумата.
Така е.
Милиони посетители идват в града всяка година.
По време на чумата, принуждавали корабите
да стоят на котва 40 дни в открито море,
преди да ги допуснат в града,
за да се уверят, че не пренасят болестта.
"Карантина" произлиза от италиански. "Quaranta" означава четиридесет.
Радвам се, че се върна на себе си.
Там. Конете на Сан Марко.
Тези са копия. Оригиналите се пазят в музей.
Да побързаме. Бушар знае, че сме тук.
Попитай дали са махали главите на конете.
Извинете.
- Извинете ме.
Някога конете били откраднати от Константинопол.
Били твърде големи, за да ги качат на корабите,
затова демонтирали главите им.
Кой го е наредил? - Дожът Енрико Дандоло.
Енрико Дандоло. - Дожът, който живял вечно.
Подмамил венецианци да се включат в кръстоносните походи.
Трябвало да отпътуват към Египет, но той ги насочил към Константинопол.
Съжалявам. Разбира се.
"Позлатеният музей на светата мъдрост."
Сбъркали сме базиликата ли?
Сбъркали сме държавата.
Дандоло не е погребан тук. - Къде тогава?
"Света София".
Истанбул? - Истанбул.
Винаги има тайни изходи.
Насам.
Пробвай да го отвориш.
Ще те подпирам.
Достигаш ли го?
Има ли някой там? - Моля ви, помогнете.
Помогнете ми.
Сто евро. - Добре.
Сто евро. - Ето. Имам.
Побързай.
Какво правиш?
Нарече го убиец. Психопат.
Какво? - Но историята
ще ни помни като спасители.
Божичко.
Не ме е страх от смъртта, Робърт.
Бездействието ме ужасява.
Зобрист е оставил насоките и проектора за теб.
Познавала си го. - Да съм го познавала?
Обичах го.
Носиш дрехите му.
Не. Сиена! Недей!
Благодаря ти, Робърт.
Благодаря ти за всичко.
Не. Сиена! Недей!
Сиена!
Не! Не го прави, Сиена!
По-бавно. Много бързаш.
Стига.
Това ми отне три дни.
Твърде лесно е.
"Златният век".
Много ми харесва.
Преди да се появиш, беше просто хрумване,
идея...
А сега е реалност.
Любовта вдъхновява душата за подвизи.
Не е честно да цитираш Данте точно на мен.
Но правилният цитат е с "красота", а не с "любов".
Какво?
Остава минута до полунощ.
По-рано е, отколкото очаквах.
Къде отиваме?
Разбирам.
Планувахме го заедно.
Създадохме го заедно.
Но тази част е само за теб.
По-сигурно е да не знаеш къде е.
А ако те открият?
Тогава какво?
Не си сам.
Започни да ми имаш доверие.
Освен ако не предприемем крути мерки,
ние ще сме следващият изчезнал вид.
Беше права.
Ще ти начертая път
и в края му ще бъде Адът.
Ако се случи нещо с мен, ще получиш първата улика.
Знам, че ще направиш каквото е нужно.
Търси и ще намериш.
Не си сам.
Красивото момиче избра злодеят.
Случва се.
Изглеждаш разочарован.
Ще ти дам минута да се освестиш. - Елизабет не иска да продаде вируса.
Ти искаш.
Използваха те.
Всичко беше постановка, за да правиш каквото пожелаят.
Аз не си падам по игричките. Директен съм.
И в момента ми се предоставя чудесна възможност.
Къде е вирусът?
Хайде, професоре.
Колко души живеят на планетата?
Колко още ще се родят?
Няма нищо нередно в това стадото да се разрежда от време на време.
Полезно е.
Виждал съм много божии дела.
Тайфуни, холера... И какво?
Понякога покосява правилните хора.
Нехуманно е. - Човечеството е нехуманно.
Животът може да е евтин,
но когато нещо го застрашава,
сме готови да плащаме до безкрай.
Ще те попитам за последен път...
Ужасно съжалявам.
Нямах избор.
Изисква се пъргавина. По-малко кръв, по-добре.
Кой сте вие?
Наемник.
Освен всичко друго, компанията ми създава илюзии.
Раната на главата ви не е истинска.
Имах амнезия. - Химически предизвикана.
Инжектирахме ви бензодиазепин.
Може да предизвика кожни обриви, които ще изчезнат за ден - два.
Всичко е било постановка?
Аз го наричам създадена реалност.
Мои агенти Ви отвлякоха.
Изчистихме паметта Ви, за да създадем нов сценарий.
Къде у Вас беше идеята да ни помогнете?
Това е белег от разрез в черепа Ви...
който трябваше да подскаже, че сте имал мозъчен удар.
И нямаше никакви ключалки на вратите на болницата?
Точно така!
Това е умно.
А полицията...?
Изстрелът в доктора от болницата?
Също фалшив.
Пистолетът стреля...
И вратата беше готова.
Лекарят донесе една банка кръв.
А таксиметровия шофьор за болницата ...
Той работеше също за нас.
В Палацо Векио се опита да ме убиеш.
С истински куршуми.
Не беше най-добрия ми момент.
Изглеждаше, че нещата ми се изплъзват.
Трябваше да действам бързо. - Като ме убиете?
Поднасям своите искрени извинения, г-н Лангдън.
Загубил съм тренинг с това.
Изпадал съм в безброй ситуации в своята кариера.
Вижте ситуацията, в която сме сега.
Знам, че се отнесох ужасно с вас.
Но трябваше да разгадаем една загадка,
а кой по-подходящ от вас за тази цел?
Не е най-добрата ми работа,
но ще мине пред карабинерите.
Зобрист имаше последователи навсякъде,
по времето, когато Сиена ме потърси за помощ.
Беше силно притеснена след смъртта му.
Разбрала, че сме наети от Зобрист.
Смяташе, че негова разработка може да попадне в грешни ръце.
Каза ни достатъчно, за да ни притесни,
затова се съгласихме да й помогнем.
И когато д-р Сински ви замеси, видяхме нова възможност.
Елизабет е дошла при мен? - Да.
Сински взе Фарадеевата показалка от Бушар, за да я дешифрирате,
и добави пръстов отпечатък като допълнителна мярка.
Което не ни остави с голям избор, освен да ви отвлечем от улицата.
Случаят в болницата спечели доверието ви към д-р Брукс.
Обаждането ви в консулството беше прието от наш агент.
Професор Лангдън? Слава богу. Търсехме ви. Още ли е у вас?
Чрез вас се добрахме до показалката.
Всичко вървеше по план, докато г-ца Брукс не ви отклони.
За да се увери, че вирусът ще се разпространи.
Така изглежда.
Младите хора ме разочароват.
Намирам ги за поносими, след като навършат 35 години.
Благодарете на д-р Сински.
Толкова се притесних.
Добре ли си? - Да.
Наистина ли? - Добре съм.
Наистина.
Слава богу.
Знаеш ли къде е вирусът? - В Истанбул.
Настъпи моментът.
Днес ще се преродим.
Адът е спасението.
Съжалявам, че те намесих, Робърт,
след толкова години. - Не. Радвам се, че го направи.
Срещнах го. Зобрист. Преди 2 години.
Поиска от СЗО да приложи химическа кастрация на човечеството
чрез питейна вода и храната.
Изхвърлих го от офиса си и го включих в списъка за наблюдение.
Изчезна след срещата ни и...
Вероятно, след това му е дошла идеята за чумата,
Трябваше да...
Не знам...
Виниш се за неща, които не зависят от теб.
Все така мил си.
Да се скрием при онези порти.
Иска ми се нещата между нас да се бяха развили другояче.
Не положихме старание и всичко се разпадна.
Съжаление ли долавям?
Само, когато се сетя за това.
Винаги се случва нещо пред портите.
На границите. По ръба.
Рибарите ловели на места,
където топлите и студени води се срещали.
Малките рибки стигали до края на топлите води,
където големите ги изяждали.
А рибарите...
те ловели и малки и големи.
Портите.
Не си се променил, Робърт.
Говориш твърде много,
но в същото време нищо не казваш.
Елизабет.
Не бих ти попречил да отидеш в Женева.
Не бих. - И аз, да напуснеш Кеймбридж.
Това ли се случи?
Паметта ми изневерява.
А аз не забравям.
Това е дарба. - Не. Не е.
Оставете го! Какво правите?
Оставете го! - Обърни се!
Не ме гледай!
Не гледай!
Робърт!
Аз съм приятел на поета.
Защо умря Зобрист?
За да живеят другите.
Дойдох чак дотук, за да изпълня завета му.
Системата, която разработихме, ще разпръсне вируса в полунощ.
Има хора, които искат да ми попречат.
Трябва да го намеря преди тях и да го активирам.
Как да помогнем?
Юстинианова чума взела десетки хиляди жертви в Истанбул.
Границата между запада и изтока.
Затова е избрал този град.
Може да спрем разпространението,
но ако някой спука торбата, преди да я открием,
95% от населението на земята ще се зарази в рамките на 47 дни.
Професоре. Докторе. Името ми е Мизрат и съм куратор тук.
Евакуирахте ли сградата?
Доколкото успяхме, но мястото е огромно.
Ще ми кажете ли какво точно търсите?
Гробницата на Енрико Дандоло.
Ясно. Насам.
Коленичете в позлатения музей на светата мъдрост,
ухо допрете до земята, чуйте на вода течаща ромона.
В дворец потънал дълбоко влезте.
Чувам ромон на течаща вода. - Къде се оттича?
В градското водохранилище.
Търсим просторно, подземно помещение,
с колони и вътрешно осветление.
Старата цистерна на града.
Йерабатан сарай.
Наричат я още Потъналият палат.. - Заведете ни там.
Думите му значат само едно. Йерабатан сарай. Потъналият палат.
Когато слезем долу, ще видиш, че точно нея е описвал.
Как да го използвам?
На торбата има детонатор.
Устройството има и бутон за детонация.
Обаждане от този телефон ще предизвика експлозия.
Ще спука ли торбата? - Стените са циментови.
Нужни са и двете бомби, поставени на разстояние една от друга.
Само така ще се спука торбата.
Историята разказва, че чумата донесла нещастие и смърт.
Но не споменава, че разредила населението
и е от нея се е родил Ренесанса.
Бясно приближаваме седмия кръг на Ада.
Саможертвата си струва. Защо да страдаме после?
Нека го направим и болката може да ни избави.
Разбираш го, нали? Виждам, че ме разбираш.
Трябва да знам, че не съм сам.
Твърде много хора.
Избрал е правилното място. - Трябва ми схема на помещението.
Ще задействаме протоколите за пълна изолация и ограничаване.
Трябват ни химически и физически бариери...
Това ли е градското водохранилище? - Вече не. Модернизирахме се.
Но тук има вода. - Просмуква се в земята.
Защо има толкова много хора? - Понеже е туристическа атракция.
Тази вечер е годишният рецитал.
Идват от цял свят, заради него.
Създал е биоаерозол.
Ще го разпространява по въздуха.
Евакуирайте мястото. - Не.
Никой не бива да си тръгва. Прекъснете всички комуникации.
Разбрано.
Влизаме ли?
Не е нужно да слизаш долу, Робърт. - Напротив.
"Във водите кървавочервени, на лагуна, в която не блестят звезди."
Божичко, мястото е същински лабиринт. Колко секции има?
Десетки са, професоре.
Да открием торбата. Провери другата секция.
Проверете навсякъде. Разпръснете се.
Заглушете телефоните.
Прекъснете всички комуникации. - Да, сър.
Насам. Медуза. - Защо гръцки духове?
Тя е от специфична категория от пантеона - хтонично чудовище.
Това ли е? - Да.
Цветовете, колоните, същите са като тези във видеото.
Разпръснете се и проверете колоните.
Аз ще проверя протежението на стените.
Ако откриете нещо, съобщете ми незабавно.
Заложени са човешки животи. Намерете го.
Какво става? - Трябва да се отдръпнете, г-не.
Открих я. Тук е. В десния ъгъл.
Недей!
Побързай!
Сиена.
Твърде много сме. Не може да стигнеш преди нас.
Не, но мога да пръсна торбата.
Недей, Сиена. Ще загинат невинни.
Да. Много хора ще умрат
и ще предотвратим кризата.
Такава е волята на природата.
Проблемът трябва да се реши веднъж завинаги.
Избиване на едни за сметка на други. Така мислят тираните.
За доброто на човечеството. - Геният не ти дава това право.
Геният изисква да действаш, когато другите не искат.
Искаш да направиш нещо. Крещи, създавай и живей.
Ако обичаше хората, планетата, щеше да сториш всичко, за да я спасиш.
Най-великите грехове в историята са в името на любовта.
Никой няма да приеме, че е акт на любов.
Ако са живи.
Важно е какво ще казват за нас.
Няма сигнал
Не стреляйте по кутията!
Робърт. Насам.
Добре ли си? - Да.
Къде е кутията? Къде е?
Овладяно е. Няма изтичане.
Овладяхме вируса.
Целта е овладяна. Пригответе се за транспортиране.
Вярваше, че спасява света.
Всички самоубийци така мислят.
Какво ще стане с...
Ще го върнем в Женева за проучване.
Трябва да го изследваме,
за да разберем с какво си имаме работа.
Очаква ни доста работа.
Ами ти? Връщаш се в Кеймбридж?
Да.
Д-р Сински?
Пътищата ни отново се разделят.
Като Данте и Беатриче.
Имам нещо за теб.
Прибрах го, когато те отвлякоха.
Спомням си, че ти е ценен.
Да. Да, така е.
Мислила ли си какво можеше да се случи между нас?
Да.
Животът е изпълнен с мистерии, професоре,
дори и за нас.
Извинете. Говорите ли английски? - Да.
Къде мога да открия уредничката Марта Алварес?
Няма я. Наскоро роди.
Родила е? Чудесна новина.
Включете осветлението над маската на Данте.
Много е трудно да се види. - Съжалявам, но тя не е изложена.
Откраднаха я. - Наистина? Току-що я видях.
Извинете ме.
Превод и субтитри: hitzata, A.S.H & vseizvestna
UNACS TEAM | УНАКС ТИЙМ
Синхронизация за WEB-DL: Magyp_Ta6ak