<<< УНАКС ТИЙМ < 2017 > UNACS TEAM >>>
Превод и субтитри: Владислав Владев а.к.а. E-Tle™
П А С А Ж Е Р И
Звезден кораб "Авалон"
Крайна цел Колония Хоумстед II
Статус: автопилот
Състояние на пътуващите: криогенен сън
Екипаж: 258 души
Пасажери: 5000 души
Пренасочване на мощност към предните щитове
Тревога! Неминуем сблъсък!
Поправяне на синтезния реактор...
Джеймс Престън, Денвър, Колорадо Втори клас инженер
Добро утро, Джеймс. Как се чувстваш?
Моля? Какво? - Напълно нормално е да си объркан.
Прекарал си 120 години в анабиоза.
Какво? - Всичко е наред, Джеймс.
Наричай ме просто Джим. - Джим.
Дишай. Всичко ще бъде наред.
Къде се намирам? - Пътуваш на кораб "Авалон".
Най-модерният лайнер на компания "Хоумстед".
Пътуването до новия ти дом почти приключи.
Колониален свят Хоумстед II.
Нов свят. Ново начало.
Място за прогрес. - Да.
"Авалон" изминава финалното разстояние.
През следващите четири месеца ще се насладиш на лукс.
Храна. Развлечение. Приятели.
Приятелите ми... - Точно така, Джим.
Гривната на ръката ти е твоят ключ към чудесата на "Авалон".
В отлично здраве си, Джим. Да те отведем до стаята ти за отдих.
Възможно е да изпиташ пост-анабиозна болест.
Вратата към покоите ти ще бъде осветена.
Добре дошъл в своя дом, докато корабът се приземи.
През следващите месеци ще се подготвиш за живота в Хоумстед II.
Ще се запознаеш с останалите пасажери, ще се обогатиш и изградиш умения.
Включен си в група 38 за пасажери с инженерни и технически познания.
Моля, сканирай гривната си, за да потвърдим багажа ти.
Джим, моля, сканирай гривната, за да потвърдим багажа ти.
За да се възстановиш напълно от съня, пий много течности.
Наслади се на остатъка от пътуването на "Авалон",
звезден кораб на компания "Хоумстед".
Добро утро на всички. Днес е прекрасна утрин на "Авалон".
Няма да ви домъчнее за дома, защото сте избрали "Хоумстед".
Да започнем с нещо мое любимо на планетата Земя.
Не, изтъркано е.
Просто ме наричай Джим. Хубаво яке имаш.
Привет, пътници.
Моля всички да седнат.
Добре дошла, група 38.
Ще ви запозная с колониалния живот.
Земята е проспериращ свят. Люлката на цивилизацията.
Обаче за много е пренаселена. Прекалено скъпа и превъзвишена.
Простете, май съм объркал...
Никакви въпроси, докато не приключа. - Колониите ни предлагат алтернатива.
Къде са всички останали? - Няма по-красива от Хоумстед II.
Перлата на колонизираните светове. - Хубаво.
Къде са всички? - Намираме се на "Авалон".
Обаче няма никой друг в стаята. - 5000 пътници и 258 души екипаж.
Къде тогава са всички? - Всички сме заедно.
Ехо? Чува ли ме някой?
Ехо?
Моля, поставете коланите и обезопасете свободните предмети.
В асансьора ще изпитате моментна липса на гравитация.
Общи помещения.
Добре дошли в общите помещения на "Авалон". С какво да помогна?
Трябва да говоря с човек. Жив човек, моля.
Какъв точно? Треньор? Гид? Терапевт?
Не зная. Някой от началството.
Корабният стюард се грижи за проблемите на пасажерите. Ниво 3.
Благодаря. - Радвам се да помогна.
Лоша работа. Кой управлява кораба?
Екипаж, капитан, пилот, навигатор... - Искам да говоря с капитана.
Капитанът не комуникира с пътници. - Спешно е, моля.
Капитанът обикновено е на мостика, на нивото за навигация и контрол.
Достъпът до мостика изисква допълнителна оторизация.
Сигурно е някаква шега.
Добре дошли в Обсерваторията.
Какво бихте желали да ви покажа?
Скоро би трябвало да се приземим,
а единствено аз съм буден.
Не разбирам. Какво искате да ви покажа?
Покажи ми Хоумстед II. - 4-та планета от системата Бакхи.
Добре, а къде сме в момента? - Пътуваме към крайната си дестинация.
Ще пристигнем след 90 години. - Моля?
Ще пристигнем след 90 години, 3 седмици и 1 ден.
Един момент. Преди колко време напуснахме Земята?
Приблизително 30 години.
Събудил съм се преждевременно.
Здравейте. - Как да изпратя вест до Земята?
Далечните съобщения се пращат с излъчвател, което е скъпа услуга.
Майната ти. - Радвам се да помогна.
Планета и с кого да ви свържа? - Земята, компания "Хоумстед".
Контактите с това име наброяват 30 826.
Пътувам към Хоумстед II и изникна авария.
Ще ви свържа с телефон на потребителя. - Добре ми звучи.
Слушам съобщението ви. - Здравейте. Казвам се Джим Престън.
Пътник съм на "Авалон" и...
Смятам, че нещо се е объркало с криокапсулата ми.
Събудих се твърде рано. Доста по-рано от предвиденото.
Няма никой друг да е буден и не знам как отново да заспя.
Проблемът е, че ще пътуваме още 90 години.
С това темпо аз...
Съжалявам, но се опитвам да поправя проблема.
Навярно пропускам нещо. Ще се нуждая от помощ.
Това е всичко. Благодаря ви.
Съобщението е изпратено. - Чудесно.
Ще бъде получено след 19 години. - Моля?
Най-ранен отговор се очаква след 55. - 55 години?
Съжаляваме за забавянето ви. Услугата ще ви струва 6 012 долара.
Добър ден. - Хубаво е да видиш друго лице.
Помислих, че съм единственият буден. - Кой би спял в такъв хубав ден?
Загазили сме я и не бива да сме тук.
Ще си мълча, ако сторите същото. Ще бъде нашата малка тайна.
Какво бихте желали? - Моля?
Приличате на любител на уиски. - Да, добре.
Робот си.
Технически погледнато съм андроид.
Артър е името ми. - Джим.
Приятно ми е да се запознаем, Джим.
Колко точно ти е известно за кораба? - Поназнайвам някои работи.
Какво да правя, ако криокапсулата се повреди?
Капсулите имат предпазни протоколи. Никога не се повреждат.
Хубаво, но се събудих по-рано. - Невъзможно е.
След колко време ще стигнем колонията? - Приблизително 90 години.
А кога трябва да се събудят пътниците? - 4 месеца преди пристигането ни.
Как стоя с теб 90 години по-рано от предвиденото?
Не е възможно да си тук.
Обаче ето ме тук.
Добро утро на всички. Днес е прекрасна утрин на "Авалон".
Събуждайте се. Приятен и релаксиращ престой желаем.
Направете своя избор, моля.
Съжалявам, мока капучиното е запазено за пътниците със златна гривна.
Просто искам такова, пишете ми го на сметката.
Храната може да бъде закупена в... Съжалявам, препечените филийки...
Съжалявам, тиквеният пай... Ваниловият чай... Съжалявам...
Дълго кафе. Приятен апетит. - Със сметана и захар...
Без майтап?
Криокапсули
Достъпът до капсулите на екипажа изисква допълнителна оторизация.
Проблем в транспортния контрол Асансьор 2В - Критична грешка
Моля да... Общи помещения.
Прецакан съм, Артър. Напълно и абсурдно прецакан.
От всяка лоша ситуация излиза по нещо добро.
Явно ще си умра на преклонна възраст.
Всички някога умират. Дори и андроидите се бракуват.
Аз съм единственият ти клиент, защо постоянно лъскаш чашите?
Просто трик. Хората се стресират, когато барманът стои и ги гледа.
Дай ми някоя барманска мъдрост, че съм заседнал в нищото.
Не си там, където искаш.
Чувстваш, че мястото ти е другаде.
Сам го казваш. - Ако ставаше с щракване на пръсти
и можеше да си на друго място, пак би се чувствал не на място.
Проблемът е, че не се застояваш и забравяш да оцениш там, където си.
Какво искаш да кажеш? - Не се притеснявай за неща,
които не зависят от теб. Поживей си.
Да поживея?
Добре дошли в президентския апартамент.
О, да.
Какво?
Двойна порция скариди. Тройна. - Благодаря ви много.
Фантом. Добре.
Направих същото като теб.
Дълго кафе.
Една маргарита, моля. - Доста изпихте, сеньор.
Моля те, Хектор. Още една.
Добре, сеньор. - Благодаря.
Чупката!
Върни се! Ей!
Ела насам.
По дяволите!
Добре дошъл, Джим.
Моля, погледни към екрана за съвети за твоята безопасност.
Костюмите са проектирани да издържат на суровия космос.
Карбоновата нишка и бронята...
Завъртете лоста, за да освободите налягането.
Намагнетизиране на ботушите. Деактивират се от пулта на ръката ви.
Натиснете червения бутон, за да отворите шлюза.
Приятно прекарване.
Прикачване на обезопасително въже.
Намагнетизиране изключено
Добре дошъл, Джим.
Дано се присъединиш отново за поредното вълнуващо преживяване.
Приятно прекарване.
Аурора Лейн
Аурора.
Търся в профилите на пътниците.
Казвам се Аурора Лейн. Пасажер 1456. Писател съм.
Разказваме си истории да не сме сами. Да завържем контакти.
Баща ти е бил Оливър Лейн. Писателят с Пулицър.
Не са имали очаквания към мен, нали? Баща ми казваше:
"Искаш ли обикновен живот, ще имаш обикновени истории.
Нуждаеш се от живот изпълнен с приключения."
Ето ме тук.
Добро утро.
Ще живея, както се наложи.
Ще трябва да живея някак, да имам нови приятели.
Също като първия ден в училище е, а училищният автобус ще пътува 120 г.
Ще създадем култура. - Забавна си.
Чел ли си нещо и да ти се е струвало, че е предназначено за теб?
Не чета много. - Бива си я.
За кого говориш? - Аурора.
Да, спящото момиче.
Не казвам, че вселената е ужасна, но има извратено чувство за хумор.
Тоест? - Ще стигна мъртъв до новия свят.
Откривам перфектната жена и тя е на една ръка разстояние.
Обаче ни дели преграда.
Да, ще ми липсва Ню Йорк.
Дайте ми чаша кафе и гледката от Крайслер билдинг и ще пиша цял ден.
Ще има кафе на новия свят, нали?
Дано да има, иначе обръщайте към Земята.
Криокапсули
Да кажем, че си на пустинен остров и можеш да доведеш някой при теб,
за да не бъдеш сам,
обаче ще обречеш и друг като теб, би ли си пожелал подобно нещо?
Не зная, не съм бил на остров. - Добре, забрави за острова.
Да кажем, че измислиш нещо, с което да подобриш живота си,
но съзнаваш, че е грешно и не може да го върнеш.
Би ли го сторил? - Джим, не са въпроси за робот.
Бих могъл да събудя Аурора.
Добра идея. Компанията ще ти дойде добре.
Ще бъде на кораба до края на дните си. - Тогава не може да го направиш.
Какво да направя? - На твое разположение съм.
Артър, ти си просто машина.
Ето, не усещаш това. Нищо не чувстваш.
Виждаш ли? Не те заболя.
А ти нямаш нищо против. Обаче тя е човек.
Даже не си го помисляй. Без повече разговори за Аурора.
Превъзмогнах я. Продължавам напред.
Какво правя? Стоя и го мисля? Не мога да си помисля за подобно нещо.
Взех решение и зная какво правя. Преставам с темата.
Стига вече. Повече няма да чуеш името й.
Няма да я споменавам. Край.
Не мога да го сторя.
Бръсна се.
Моля те, не го прави.
Добро утро, Аурора. Как се чувстваш?
Напълно нормално е да си объркана.
Прекарала си 120 години в анабиоза.
Общи помещения. - Ехо?
Чува ли ме някой?
Здравей.
Здрасти.
Пасажер ли си или си от екипажа?
Пасажер. Джим Престън. - Аурора Лейн.
Знаеш ли какво се случва? Никой друг не се е събудил.
Не, нямам представа. - Екипажът трябваше да е буден.
Обаче не съм виждала никой от тях.
Екипажът все още спи.
Казваш, че няма други будни? - Само аз съм.
Само ти? - Ние.
Някой ще трябва да приземи кораба след няколко седмици.
Ще пристигнем след 89 години. - 89 години?
Останалите пътници няма да се събудят по-късно.
Събудили сме се по-рано.
Нуждаем се от помощ. Къде е екипажът?
Намира се в изолирано помещение.
Всичко значимо - управлението, реакторите, двигателите -
се намира зад защитна стена, която е недостъпна за нас.
От колко време си буден? - Година и 3 седмици.
Не, не...
Не може да е истина. Трябва да се върнем в капсулите.
Аурора, не можем.
Да влезем в капсулите и да ги включим.
Не намирам капсулата си. Не я виждам.
Без значение е.
Аурора, спри. - Не я намирам.
Къде да открия своята? - Не разбираш.
Спри. Без значение е.
Да поставиш някой в анабиоза изисква специални правомощия.
Помниш ли мястото, където минахме през всички необходими процедури?
Капсулите са проектирани да ни събудят в точното време и място.
Не може обратно да заспим. - Не мислиш, че има начин?
Не, няма. - Трябва да има.
Трябва.
21 часа. Време за сън.
Би трябвало да измисля решение, но едва държа очите си отворени.
Събуди се от хибернация. Ще минат дни, докато си на себе си.
Най-добре си почини. - Май ще ми се наложи.
Ще те изпратя до стаята ти. - Не, няма нужда.
Ще се оправя и сама. - Добре.
Лека нощ, Аурора.
Повече от година. Не бих могла да си го представя.
Сигурно ти е било трудно. - Да.
Лека нощ, Джим.
Моля, поставете коланите и обезопасете свободните предмети.
Уиски. Чисто. - Разбира се.
Как мина денят ти? - Аурора е будна.
Поздравления.
Не изглеждаш щастлив.
Артър, можеш ли да пазиш тайна? - Не само съм барман, но и джентълмен.
Не й казвай, че съм я събудил.
Смята, че е инцидент. Остави на мен да й кажа.
Разбира се.
Как не може да върнеш някой в хибернация? Ако се счупи капсула?
Досега не е имало дефект за хиляда звездни полета.
Капсулите имат протоколи за сигурност. - Обаче аз съм будна.
Добро утро. Яде ли нещо? - Не, умирам от глад.
А това е най-тъпата машинария! - Радвам се да помогна.
Доклад М 14С Критична грешка
Закуска за пасажери със златна гривна.
Човек си със скромни желания. - Не сме една категория пътници.
Френската закуска не е достъпна за мен.
Какво? През цялото време ли? Какво искаш да ти взема?
Не, няма нужда. Наистина. - Престани.
Заповядай.
Да. Може би има начин да заспим. Защо не идем в лечебницата?
Проверявал съм там. Скенери и робот-доктор.
Дали няма капсули в товарния отсек? - Претърсил съм и там.
Изчел съм и манифеста. Предимно машини и земеделска техника.
Също резервни части за компютрите в машинното.
Няма да намерим капсула. - Да си направим.
Джим, нищо не правиш. - Опитал съм всичко.
В продължение на година опитах всичко възможно.
Аз пък не съм готова да се откажа.
Лечебница.
Научни трудове или технически спецификации?
Технологията е под патент.
Следните теми са на теоретично ниво.
Нов файл. "Пътуването ми".
Качих се на борда на "Авалон" с идея и цел.
Обаче и двете сега са извън досега ми.
Будна съм от седем дни, събудена доста по-рано от нужното,
като може да прекарам живота си тук,
на метален кораб с дължина километър.
Освен мен има и друг буден. Механик на име Джим Престън.
Очевидно се е примирил със съдбата си.
Обаче аз се страхувам.
Боря се да запазя самообладание.
Всички други пасажери ще спят още 90 години,
докато аз ще блуждая на този кораб, пътувайки до края на дните си
и никога не ще пристигна.
Единственият ми спътник е напълно непознат.
Защо го направи?
Какво съм направил?
Напуснал си Земята.
Интервюирам те. - Какво ме правиш?
Първият с дефектирала капсула си. Следователно от теб излиза новина.
На кого ще я разкажеш? - На идните поколения.
Защо се отказа от живот на Земята?
120 години хибернация означава, че повече няма да видиш близките си.
Ще се събудиш в новия век, на нов свят.
Същинско самоубийство е. - Бих ти задал същия въпрос.
Обаче аз водя интервюто. От нещо ли опитваше да избягаш?
Не, всичко беше наред. - Тогава?
Може би съм искал нов свят. Ново начало.
Това прокламират "Хоумстед". - Така ли?
Джим... - Да, добре. Права си.
На Земята, когато нещо се счупи, не го поправяш, а го сменяш.
В колониите имат проблеми, които да се разрешават.
Проблеми от моята област. С механиката е същото.
Ще се гради нов свят.
Бих могъл да построя къща, в която да живея.
На открито, където да отглеждам култури.
Отново се връщаш към слоганите. - Защо? Не може ли да са истина?
Наясно ли си колко са изкарали "Хоумстед" от първата си планета?
8 квадрилиона долара. Това са 8 милиона милиарда.
Сега колониите са водещият бизнес.
Целият ли билет ли си платил? - Не, ценен кадър съм.
Напълнили са главата ти с мечти, получил си отстъпка
и си пратен да заселиш планетата им, като ще плащаш 20% от всичко до живот.
Да не говорим за дълга, който ще натрупаш при престоя си тук.
Тоест виждаш 5 хиляди неудачници?
Виждам броя нули възвръщаемост за "Хоумстед".
Докато аз виждам как 5 хиляди мъже и жени ще променят живота си.
5 хиляди причини. Не познаваш никой. - Журналист съм. Познавам хората.
Така ли? Този тук?
Банкер ли е, учител или градинар?
Банкер. - Градинар е.
А нейното име е Мадисън, Дона или Лола?
Дона не се вписва в прическата й. Ще заложа на Лола.
Мадисън. - По дяволите.
А тази тук? Готвач, счетоводител или акушерка?
Акушерка ще е. Няма начин да си го измисляш.
Акушерка е. Хубаво е да знаеш, че има още такива.
Харесва ми. Бихме могли да сме приятелки.
Дали е възможно? - Не мислиш ли?
Да, мисля го. Двупосочен билет?
Щях да поживея година на Хоумстед II и да се върна обратно на Земята.
Не разбирам. Аз търся нов живот, а ти ще се върнеш в отправна точка.
Ще се озова 250 години в бъдещето.
Ще съм в центъра на цивилизацията, независимо дали ти се нрави.
Ще съм единствената пътувала и се върнала от колониален свят.
Ще имам история единствена по рода си. - Която е?
Полетът на човечеството сред звездите. Най-великата миграция в историята ни.
Обаче няма да познаваш никой от читателите си.
Въпреки това ще я четат. Ще го правят.
Сега обаче никога няма да я напиша. Едва ли повече ще напиша нещо.
Джим, не мога да мисля за нищо друго, освен да се спасим.
А дори вече не ми се мисли за това.
Какво бихме могли да правим тук?
Шегуваш ли се? - Напълно съм сериозен.
Режим с партньор.
Хайде, влез в ритъм.
Заставаш тук и повтаряш движенията им.
Няма ли някакви други занимания? - Просто го направи.
Не е нужно да... - Добре.
Начало. Да те видим...
Защо се усмихваш? - Водя с две точки.
Коя е прекрасната дама? - Представям ти Аурора.
Удоволствието е мое, Аурора.
Справяш се отлично. - Още веднъж! Хайде!
Да!
Простете, че не носих панталон месец. 7 седмици и 2 дни да съм точен.
Нямам никаква свян. - Не се подценявай, Артър.
Смях се на човек без гащи, докато осъзнах, че нямам крака.
За момент забравих, че животът ми е прецакан.
Съжалявам. - За какво?
Ще си лягам. Лека нощ.
Лека нощ, Аурора.
Ослепителна е. Прекрасен избор.
Здравей. Здрасти.
За теб е.
Да вечеряме довечера? Джим.
На среща ли ме каниш?
Нужна ли ти е химикалка?
Не изглеждаше да е впечатлена.
"С удоволствие". Написала е "с удоволствие".
Имате посетител.
Спретнал си се.
Ходил си на пазар? - По-точно ги свих.
Добър вечер. Какво ще желаете? - За мен Манхатън, моля.
Уиски с лед. - Идват.
Добре изглеждате тази вечер. - Благодаря, Артър.
На среща сме. - Радвам се.
Отне ти дълго време да ме поканиш. - Просто не исках да те притискам.
Пространството е последното, от което се нуждая.
Благодаря ви.
Вечерята беше хубава. - Трудно успях да направя резервация.
Сигурно ще искат да освободим масата. Ще имат доста да чистят.
Да, беше доста натоварена нощ. Как върви книгата ти?
Дори не зная какво представлява.
Баща ми започна да пише за живота си, но имаше истории, които да сподели.
Пътувал е до Южния полюс.
Бил е репортер във войните. Имал е много жени в живота си.
Писал е за дъщеря си. - Ами ти?
Четох за себе си в книгите му.
Как се чувстваше? - Не беше леко.
Научаваш повече, отколкото искаш за себе си.
Когато бях на 17, получи сърдечен удар.
Това беше. Край на историята му.
Доста сериозна тема подхванах. Прощавай.
Ще ни трябва още вино. - Харесва ми да слушам за живота ти.
Благодаря.
Защо сме тук? - Ще видиш.
Най-доброто шоу наоколо е.
Правил си го и преди? - Разбира се.
Безопасно ли е? - Не.
Безопасно в разумните граници.
Обличай се. Сега си ти.
А роклята ми?
Вярно...
Обърни се.
Прикачване на обезопасително въже.
Какво правиш? - Доверяваш ли ми се?
Благодаря ти.
Ти си най-ослепителната жена, която някога съм виждал.
Направо ме убиваш.
Добре ли си? - Да.
Нищо ми няма. Просто...
Да, знам.
Излизам с един човек. Няма да си досетите с кого.
Ние сме единствените хора и правим каквото пожелаем заедно.
Ето ни. Последните двама на света.
Какво каза? - Пиша, Артър. Тихо.
Заедно с Джим живеем в неочаквано щастие.
Също като корабокрушенци градящи своя дом на безлюден остров.
"Безлюден остров" - харесва ми. - Няма нужда от хвалби.
Да, знам. - Няма ли да го ядеш?
Работата ти не е чиста... - Не спирай да четеш.
Интересно е. Двамата имаме свои мечти.
Планираме бъдещето си и сами определяме съдбите си.
В същото време сме пасажери. Отиваме, където съдбата ни отведе.
Не сме планирали така живота си, но такъв се оказва.
За първи път в живота си не се чувствам самотна.
Не ни е било писано да се намерим, но въпреки това се случи.
Кара ме да си мисля, че животът ми не е свършил.
Сякаш той тепърва започва.
Как мина денят ти? - Написах още няколко страници.
Намери ли нещо, което да е от полза?
Да, намерих. - Истински ли са?
Сам ги откъснах.
За двама души без късмет се чувстваме истински щастливци.
Внимание. Ще искате да посетите панорамната зала.
"Авалон" ще набере скорост покрай звездата Арктурус.
Невероятно е.
Ние сме просто деца.
Вселената е твоят подарък.
Какво? - Честит рожден ден.
Честит рожден ден на теб, честит рожден ден на теб...
Честит рожден ден, Аурора.
Честит рожден ден на теб.
Напитки за рожденичката. - Няма ли да искаш идентификация?
Може да не съм достатъчно възрастна.
Няма да питам за годините ти пред джентълмена.
Джим не е джентълмен. Пък и между нас няма тайни.
Не е ли права? - Чу дамата. Веднага се връщам.
Напитката е чудесна, благодаря.
Помня този ден, беше преди година.
Джим тръпнеше да се запознае с теб.
Моля? Как ще е очаквал?
Месеци наред не можеше да се реши дали да те събуди.
Не можеше да спре да говори за теб.
Джим ме е събудил? - Да.
Било най-трудното решение в живота му,
но виждам, че е било правилно.
Какво?
Ти ли ме събуди?
Да, направих го.
Как си могъл да го направиш?
Опитах да се спра.
Не се чувствам добре. Нищо не виждам.
Аурора, моля те. - Стой далеч от мен!
Как можах да не го прозра?
Може ли да поговорим?
Аурора, знам, че не бих могъл да изкупя вината си,
но те моля да ме изслушаш.
Дълго време се чувствах самотен.
Чувствах, че чезна.
Нощта, в която те зърнах, бях готов...
Ти спаси живота ми.
Нямам извинение за стореното от мен.
Прочетох всичко, което си написала.
Почувствах се влюбен в гласа ти
и по начина, по който мислиш.
Влюбих се в теб.
Изведнъж се оказах,
че вече сякаш не съм в капан.
Животът ми придоби смисъл с теб.
Ще ми се да мога да върна времето назад,
но не мога да го направя.
Аурора, не искам да те изгубя. - Не ми пука!
Не ми пука какво искаш!
Не ми пука защо си ме събудил!
Отне живота ми!
Моля, изчакайте. Управлението в стаята се рестартира.
Диагностика на системите неуспешна Критична грешка
Завиждам ти, Артър. - Защо?
Имаш призвание.
Винаги си щастлив.
Как върви книгата ти? - Досега не бях писала за себе си.
Смятам, че е най-доброто ми писание, а дори не знам защо го правя.
Само един може да го прочете, а аз не мога да търпя присъствието му.
Казват, че времето лекува всички рани.
Не е толкова просто, когато разбият сърцето ти.
Не би разбрал.
Артър?
Вторник е моят ден с Артър. - Не, сряда е.
Барът е твой.
Какво ще желаеш? Уиски? - Кафе.
Аурора, обичаме те! Какво ще правим без теб?
Най-смелата, която познаваме. - Здравей, Аурора!
Обещавам да мисля за теб всеки ден.
Когато се събудиш, мен няма да ме има, но знай, че никога няма да те забравя.
Ти си най-добрата ми приятелка. Не беше щастлива тук, знам го.
Нищо не беше достатъчно за теб.
Не е нужно да тръгваш, знаеш.
Би могла да правиш каквото поискаш тук.
Както и да е, заминаваш, така че ще ти пожелая следното...
Надявам се да откриеш някой, който да запълни празнината ти.
Допусни го до себе си.
Осъзнай, че не е нужно да направиш нещо изключително да си щастлива.
Давай. Забавлявай се.
Опитай късмета си.
Добре.
Обичам те, Аурора. Сбогом.
Добро утро, Артър. Кафе, моля.
Идва.
Да не омаза стола?
Искаш ли да станат нещата, трябва да си изцапаш ръцете.
Какво твориш? - Подобрения.
Общи помещения.
Първо ниво.
Закуска за пасажери със златна гривна.
Говори началник Гъс Манкусо.
Кой е посадил дърво на кораба ми?
Кой го е направил? - Аз.
Кои сте вие? - Джим Престън.
Аурора Лейн.
Други будни има ли? - Само двамата сме.
Колко път сме изминали? - Остават ни 88 години.
Проблем с криокапсулите.
Споменаха, че не може да се случи. Но трима души, три капсули...
Нямате идея от колко време се опитвам да вляза.
Вътре си. Не пипай нищо. - Тук ли работите?
Не, оттук се управлява корабът, аз отговарям за палубите.
Навигационният компютър.
Неупълномощен персонал.
Съжалявам.
Разчитам ли правилно, още се движим по курса си.
Каквото и да не е наред, не е бордовият компютър.
Нещо не е наред с кораба? - Три капсули с дефект, да.
Нещо не е наред, но какво точно е...
Странно е. Би трябвало да има диагностика за целия кораб,
но не намирам никаква информация. Ще проверим ръчно всички системи.
Не може ли да се върнем на Земята? - С 50% от скоростта на светлината,
ще ни отнеме още толкова време. - Все нещо ще може да се направи!
Съжалявам, курсът няма да се променя.
Добре ли си? - Страничен ефект от хибернацията.
Ще отмине. - Общи помещения.
Две години? Още дървета, за които трябва да знам?
Пазете се!
Досега не се е случвало. - Роботите се повреждат.
С този стават 15. - Петнадесет?
Машината за закуска пощуря вчера. - Асансьорът също.
Миналата седмица се повреди вратата на стаята ми. Стоях вътре два дни.
Подобни неща не се случват, не и на този кораб.
Съществуват 60 работни станции на всяка палуба.
Поставяте го така и се синхронизира с базата.
Разбрахте ли? - Да.
Поемаш палуби 1 и 2, а ти отиваш на 3 и 4.
Слизам до отсека с капсулите да ги проверя.
Ще бъде интересно какво ще открие.
Не трябва ли да обикаляш станциите? - Приключих.
Проверих капсулата ти.
Проблемът е съвсем прост. Чипът на часовника е изгорял.
Не би трябвало да се случи. При моята проблемът е сериозен.
Едновременно са отказали куп системи, капсулата направо е блокирала.
Което обяснява защо се чувствам толкова зле.
Обаче капсулата на Аурора...
Ти си я спрял. - Да, направих го.
Смятах, че си извадил дяволски късмет да се озовеш сам с Аурора.
Не е било късмет, нали? - Не.
Наясно ли е? - Да.
Колко време беше сам? - Година.
Въпреки всичко...
Постъпил си ужасно.
Също като при останалите. Системите отказват.
Случва се навсякъде, връзката се губи.
Прегледа ли капсулите? - Да.
Наясно си какво е извършил Джим.
Да. - Нищо ли няма да направиш?
Не ми влиза в... - Събудил ме е!
Отне ми живота! - Знам и съжалявам.
Чака ме работа... - Приравнява се на убийство.
Права си, Аурора. Давещият се винаги търси да повлече и други.
Не е правилно, но човекът се дави.
С този тук стават 16.
Добре ли си? Най-добре отиди и си почини.
Само за няколко часа и се връщам обратно.
Загуба на гравитация
Гравитационен двигател
Плувах в басейна, когато гравитацията изчезна.
Добре ли си? - Да потърсим Гъс.
Гъс? Гъс! - Проблемът се задълбочава.
Лоша работа.
Всяка грешка е прекъснат процес, което води до натрупването им.
Но защо? Компютър, покажи грешките във времето.
Обработване на данните.
Описани са в каскаден ред.
Започнало е преди две години с претоварване.
17 срива в системите за един ден.
Включително и капсула 1498. - Това съм аз.
Събуди ме.
Какво се е случило тогава? - Нещо голямо.
Отказала е някоя основна система.
Останалите системи опитват да поемат натоварването, но не смогват.
Трябва да открием проблема и да го отстраним.
Колко лошо може да стане? - Критичен анализ на дадените данни.
Екстраполиране на резултат. Срив в системите - неминуем.
Застрашени системи: животоподръжка, синтезен реактор...
Ще бъдем в капан на потъващ кораб. - Йонен двигател...
Машинно ниво.
Малко обекти са достатъчно големи да нанесат подобни щети.
Ще трябва търсим проблема, тъй като диагностиката не работи.
Откъде ще започнем? - Гъс?
Сканиране успешно. Анализиране на информацията.
612 открити проблема
Какво не ми е наред? - Някои работи.
Открити са 612 проблема.
Извадете ме.
Каква е прогнозата?
Диагноза не може да се постави без доктор или зъболекар.
Отмени командата. Код за достъп 2317.
Слушам те, докторе. - Пансистематична некроза.
Прогресивен отказ на органи. Причина неизвестна.
Капсулата ми е причината. - Какво е лечението за болестта?
Възможни са редица лечения, но никое няма да удължи живота.
Колко ми остава? - В последен стадий сте.
Обезболяващите ще облекчат последните часове от живота ви.
Гъс?
Оставете ме сам за момент.
Изпитваме трудности в полета си.
Гъс? Къде може да е отишъл?
Върнете се по стаите си за ваша безопасност.
По дяволите, проклетите хапчета.
Ще ти ги донеса. - Не, остани.
Седни.
Грижете се един за друг.
Гривната ми за достъп...
Ще ви отведе, където е необходимо.
Поправете кораба.
Открийте къде се корени проблемът.
Как изглеждам? - Величествен си.
Дамите харесват мъжете в униформи.
Какво ще правим сега?
Не вещае нищо добро.
Ще се върна в машинното.
Можеш ли да го поправиш? - Ще се нуждая от помощта ти.
Да вървим!
Артър?
Да вървим!
Машинно отделение. - Не може ли да събудим екипажа?
Ще отнеме време, с което не разполагаме.
Какво ще търсим? - Нещо повредено.
Нещо, което се забелязва отдалеч. Да вървим.
Повредено ли е? - Добре ми изглежда.
Кое е следващото в списъка? - Енергийната централа. Натам е.
Отвори се! Секцията е отцепена. Нещо определено не е наред.
Нали това търсим? Опитай се да отвориш вратата.
Тревога! Декомпресия! Начало на изолация.
Обезопасете всички врати. - Аурора!
Тревога! Ниски нива на кислород!
Моля, обезопасете всички врати.
Ниски нива на кислород. Моля, обезопасете всички врати.
Хвани се!
Възстановяване на налягането...
Налягането възстановено.
Нива на кислород в нормите. Блокиране на шлюза.
Дупка в кораба?
Може би не е само една.
Как е възможно? Нали има щитове? - Очевидно някой метеорит е преминал.
Горещо е.
Като че ли открихме проблема.
Компютърът, който управлява реактора, е повреден.
Ето какво ни е ударило преди 2 години. - Джим?
Как ще го поправим?
Ще умрем. - За всичко има резервни части.
Освети ми. - Извинявай.
Извадя ли модула, целият компютър ще се изключи.
Какво ще последва?
Ще го включа възможно най-бързо.
Побързай!
Джим!
Контролният компютър работи.
Охлаждане на реактора.
Нали отстранихме проблема? - Охлаждането неуспешно.
Необходимо е да се извърши ръчно.
Охлаждането неуспешно. - Джим?
Шлюзовете не отговарят.
Какво значи това? - Блокирали са.
Ще трябва да охладим реактора или целият кораб ще се взриви.
Как? - Ще изляза и ще ги отворя отвън.
Отворя ли шлюзовете, се махам. Тогава изхвърляш огъня в космоса.
Махаш се? - Ще държим връзка по това.
Какво ще стане с теб, когато шлюзовете се отворят?
Топлинен щит. Ще бъде от полза.
Ще ти бъде нужна.
Всичко ще бъде наред.
Ще тръгвам.
Джим? Джим!
Върни се при мен.
Не бих могла да живея без теб.
Тревога! Критична температура!
Какво не е наред?
Какво има? Добре ли си? - Да, отивай.
Сигурна ли си? - Да.
Намирам се във въздухоотвода.
Достигната нова точка. Смяна на обезопасителното въже.
Виждам вратата пред мен.
Покачване на температурата.
Тревога! Критични нива!
Опасност от експлозия.
Къде си? - Намирам се пред шлюза.
Готова съм, само дай знак. - Започвам.
Не се отваря. Ще трябва да го направя ръчно.
Покачване на температурата.
Давай, Джим! Побързай, моля те!
Опитвам отново. - Кажи, когато се отдалечиш.
Не! - Какво има?
Какво става там? Джим?
Джим? - Шлюзът не остава отворен.
Ще трябва да остана и да държа шлюза отворен.
Не! Дума да не става! Махай се оттам!
Не мога да го направя. - Джим...
Времето ни изтича.
Опасност от експлозия. - Джим?
Охлади реактора.
Не, ти не разбираш!
Отворя ли вътрешния шлюз, топлината ще те убие!
Отварям шлюза. - Върни се, ще измислим друго!
Нищо друго не може да се направи. - Джим?
Всичко е наред. - Не, не е!
Тревога! Критични нива!
Добре знаеш какво ще се случи!
Аурора, корабът ще избухне. - Не ми пука! Умреш ли, умирам и аз!
На кораба има още 5 000 души.
Длъжни сме да го направим за тях.
Достигнати критични нива.
Направи го. Хайде.
Достигнати критични нива.
Спадане на температурата.
Джим...
Джим? - Охлаждането успешно.
Рестартиране на ядрото.
Джим, моля те, кажи нещо.
Налягането в костюма спада.
Незабавно се върнете на кораба.
Аурора? - Получи се!
Ти успя! Сега се връщай!
Да, само че има един... - Какво има? Ранен ли си?
Бях изстрелян през въздухоотвода. - Какво?
Обезопасителното въже се скъса. Не мога да се върна.
Ще дойда и ще те прибера. - Тревога! Ниски нива на кислород!
Незабавно се върнете на кораба.
Аурора, съжалявам за всичко, което ти причиних.
Замълчи! Идвам за теб!
Иска ми се да се бяхме запознали след 90 години.
Бих ти направил къща.
Прочетох книгата ти.
Добро предчувствие имам за нея...
Прикачване на обезопасително въже. - Намери Джим Престън.
Джим Престън открит.
Идвам за теб.
Джим!
Съжалявам, пациентът е мъртъв. - Съживи го!
Операции след настъпила смърт изискват упълномощен медицински достъп.
Не!
Отмени командата. Код за достъп 17...
2... 2...
2317! Код за достъп 2317!
Съживяване - дефибрилация. Обогатяване с кислород.
Не се препоръчват множество процедури. - Отмени командата! Изпълни!
Начало.
Джим?
Джим...
Върна ме към живот... - Да.
Благодаря ти. - Не мърдай.
Разбира се.
Искам да ти покажа нещо.
С администраторски достъп е достъпна възможността за анабиоза.
Спира целия метаболизъм.
Какво искаш да кажеш? - Идеята на Гъс за хибернация.
В медицинската капсула ще може отново да заспиш.
Капсулата е само една.
Да.
Ще влезеш в нея и ще заспиш дълбок сън.
Ще се събудиш на Хоумстед II и ще напишеш книгата си.
Ще завършиш пътуването си. Ще направиш каквото планираш.
Ще останеш сам.
Преди теб също бях сам, ще се оправя някак.
Повече никога няма да те видя.
Ще те навестявам.
Вторник е моят ден с Артър.
Ослепителна както винаги. - Благодаря, Артър.
Ти също изглеждаш добре. - Благодарение на теб.
Какво е това?
Нещо, което отдавна трябваше да ти дам.
Красив е.
Отне ти дълго време да го направиш.
Шампанско? Ще почакам.
Невероятен живот.
Да, невероятен е.
Хоумстед II
88 години по-късно...
Процедура по събуждане на екипажа.
Скъпи пасажери, четете ли това, "Авалон" е достигнал целта си.
Общите помещения.
Доста неща се случиха, докато вие спяхте.
Един приятел някога каза: "Толкова се стремиш към желаното,
че забравяш за това, което имаш."
Изгубихме се по пътя, но се открихме взаимно.
Създадохме живот. Красив живот заедно.
Превод и субтитри: Владислав Владев а.к.а. E-Tle™
<<< УНАКС ТИЙМ < 2017 > UNACS TEAM >>>
The Future Is Ours 2017 41/868/765/0/S2I