АЗ, ТОНЯ
Базиран на точно пресъздадени, доста противоречащи си,
напълно истински интервюта с Тоня Хардинг и Джеф Гилиоли.
Тоня Хардинг - бивш олимпийски фигурист
Джеф Гилиоли - бивш съпруг на Тоня Хардинг
Това е много близо, само да кажа.
Това е моят малък мъж. Нали си малкият ми мъж?
Това е 6-ят ми съпруг. Най-добрият от всички!
Тоня е петото ми дете, от съпруг номер 4.
Тя винаги е била трудно дете. Предполагам, ние я разглезихме.
Което си е проклет хеттрик, когато не си спечелил нищо в живота си.
Все пак аз я водех по състезания, тренировки, шиех всичките й костюми.
Но за нея, майка й беше чудовище.
Обикновено хората обичат Тоня или са й...
не чак такива фенове.
Също както някои обичат Америка, а други не са й фенове.
Тоня беше абсолютна американка.
Знаете ли, още отначало Джеф и Тоня
искаха да премахнат Нанси Кериган.
Да я отстранят. Аз бях този, който излезе и каза,
че има и други начини да извадиш някой от строя.
Така че, пак заповядайте.
Аз бях репортер за принтирано издание, нещо, на което
легитимните новинарски служби гледаха отвисоко.
И тогава стана това.
На 27 години, аз бях най-мразеният човек в Америка.
А може би и в света.
Тогава бях с мустак. Все още не мога
да се извиня достатъчно. Моето име беше глагол.
Ако ударите някой в коляното, сте направил "Гилиоли".
Което... все пак беше готино.
Какво е впечатлението на хората за мен?
Че съм истински човек.
Не. Никога не се извинявам,
че съм израснала в бедност или че съм била селянка.
Каквато съм всъщност.
Знаете ли, в този спорт скапаните съдии искат да бъдеш
стара версия на това, което жената е трябвало да бъде.
За да бъдеш първата американка,
изпълнила троен Аксел.
Така че, майната им.
Портланд, Орегон 40 години по-рано
Даян! Лавона Хардинг.
Говорихме по телефона.
Да!
Само минута, става ли? Много добре.
Г-жо Хардинг. - Лавона. Само Лавона.
Много съжалявам, но на леда не се пуши.
О, добре, тогава ще си я пуша тихо.
Това е дъщеря ми, Тоня.
Г-жо Хардинг, казах ви по телефона. - Знам какво ми казахте.
Но не сте я виждала как се пързаля. - Не тренирам начинаещи.
Само за пързаляне ми говори.
Ден и нощ. Не мога да я накарам да млъкне.
Затова ми е по-лесно да я доведа на леда, ако ме разбирате.
И мислим, че с правилното обучение ще може да извлече
максимума от дарбата си и един ден да е в "Айс Капейдс", например.
На колко години си, скъпа?
Почти е на 4.
Тя е много хубаво момиченце.
Но, съжалявам. Не взимам толкова млади ученици.
А сега ме извинете. Класът ме чака.
Какво е чувството? Хубаво ли е?
Давай. Пързаляй се.
6 месеца по-късно спечелих първото си състезание.
Бях на 4. Тези кучки изобщо не разбраха откъде им дойде.
Грешно!
Обикновено. В това няма нищо специално.
Опитваш ли се, изобщо? Защото има и други места, където мога да съм.
Концентрирай се. Това ли наричаш чисто пързаляне, за Бога?
Може ли да не кълнеш пред децата, Лавона?
Не кълна, путко.
Хей, спри да си говориш с нея! Да. Това момиче е твой враг.
Не си тук да създаваш приятели.
Къде мислиш, че отиваш? - Трябва да отида до тоалетната.
Не ми казвай какво трябва. Плащам, за да се пързаляш.
Ще стоиш на леда и ще се пързаляш.
Я ела тук.
Все някога ще трябва да излезеш от леда, чу ли ме?
Аз ще те чакам тук.
О, мамка му!
Пързаляй се мокра.
За да го чуя от нея, трябваше да оперирам ежедневието й без упойка.
Заради един шибан път.
Ударих я само веднъж, с четката за коса.
Ти си ужасна, скапана загубенячка! - Какво съм направила?
Какво?
Понякога детето трябва да бъде поправяно.
Отговори ми, като те питам.
Когато чувствах, че трябва, я критикувах. Спри вече.
Работата беше там, че Тоня се пързаляше по-добре,
когато беше ядосана.
Ако не можете да направите нещо такова, тя не би се справила.
Бях на леда, за да я вдъхновявам. Извън леда...
тя беше щастливо, добре приспособено момиче.
Хубав изстрел, Тоня. - Знам. Целех очите, както ми каза.
Иначе вероятно бих я уцелила.
Няма смисъл да застреляш зайче, ако ще му отнесеш половината месо.
Когато порасна, ще работя в офис и ще имам край на работното време.
Мислех, че искаш "Айс Капейдс". - Може да правя и двете.
Вчера мама ме накара да нося костюма си за кънки в училище.
Онзи червеният, с пискюлите.
Всички ми се присмиваха. - Защо го е направила?
Защото правиха училищни снимки
и казаха, че могат да се използват за състезанията.
Казах на мама, че Марги Самсън ни нарече "бели боклуци".
Мама ми каза... - Изплюй се в млякото й!
Надявам се, не си го направила. - Още не.
Обичаш ли я?
Предполагам. А ти?
Да. - Както обичаш мен ли?
Не.
Браво, Тони. Но се подсигури по-рано.
За какво й е шибано кожено палто? Аз нямам шибано кожено палто.
Не става дума само за пързаляне. Съдиите искат фигуристите да бъдат...
Да, богати, превзети задници. - Добре казано.
Въпросът е да се впише. - Тя е на 12 и прави тройния скок.
Няма как да се впише. Тя се откроява.
Откроява се, защото изглежда сякаш цепи дърва всяка сутрин.
Тя наистина цепи дърва всяка сутрин.
Лавона, защо не ми помогнеш малко?
Тренирам 23 ученика, за да мога да тренирам Тоня по цял ден.
Да, а аз сервирам по цял ден, за да плащам за тренировките ти.
Да, но тя не е мое дете.
Не, мое е. И аз няма да си хвърлям парите,
за да се вписва тя сред тези малки боклуци.
А ти ако искаш, можеш да облечеш и прасе, ако ме разбираш?
Не става дума за вписване, а за това как расте.
Цуни ме отзад, Даян. Тя може шибан троен скок.
Прекрасно.
Нямахме много забавления, докато растях. В смисъл...
Никога не сме ходили в Дисниленд или на пътешествие.
Ако исках нещо, трябваше да измисля начин да го получа.
От какво е това палто?
Хайде, махай се! Вече не вярвах, че ще си тръгнеш!
Съжалявам.
Не е твоя вината, Тони. - Тогава ме вземи с теб.
Ще работя 12-часови нощни смени. Не мога да те гледам.
Можеш, ако го искаш.
Ще говорим по телефона. Всичко ще се нареди.
Трябва да се дръпнеш, скъпа.
Тони, моля те.
Няма да ме оставиш тук. Тате!
Тате...
Вземи ме с теб!
Застанала си ми на пътя.
Коя е тази?
Да. Срещнахме се на леда, докато тренирах.
Бях на 15. Пързалях се по 8 часа на ден.
Не знам той какво правеше там.
Здравей!
Бях млад.
И нямах никакъв опит.
Е... харесваш ли храна?
Тогава отвратителният ми доведен брат Крис, живееше при нас.
Помня Джеф и първата ни среща.
Защото направих така, че гадният Крис
да бъде арестуван по-рано същия ден.
Джеф се консултира с мен за Тоня
и ме пита "Какво мислиш?", а аз му казах: "Давай, човече".
Не искам да изтъквам нищо,
но ако бях казал на Джеф: "Заслужаваш нещо по-добро, човече",
никой днес нямаше да говори за тях двамата.
Никога не съм била момиче като другите.
Джеф беше първата ми среща изобщо.
Майка ми също дойде.
Здравейте. - Здравей, момиче.
Ти градинар ли си или цветар, Джон?
Казвам се Джеф.
Има ли нещо общо между цветар и градинар?
Ами, не знам. В смисъл, аз...
Така мисля.
Аз съм градинар, който иска да бъде цветар. Колко съм прецакана?
На нея не й трябва градинар да й спасява живота.
И след всичко да поградинарстваш там долу, приятел.
Мамо! - Какво?
Чукахте ли се вече?
Здравей. - Здрасти.
Баща ми беше уволнен преди няколко месеца.
Така че, спря да праща пари. Но, преди това имахме много пари.
Имах кожено палто и други неща.
Така ли? Моето семейство е бедно. - Иначе...
Трябва да го затегнеш, преди да го охлабиш.
Ето така.
Няма проблем.
Е...
Какво ще правиш сега, когато училището свърши?
В момента работя за
Асоциацията за бавноразвиващи се.
В смисъл, не съм бавноразвиващ се.
Техен шофьор съм, което е готино.
Баща ми беше във въздушните сили.
Умря, когато бях малък,
така че, колежът ми е платен.
Не знам.
Родителите ми позволиха да спра училище,
така че, сега мога да се съсредоточа върху пързалянето.
То е като твоята суперсила.
Ужасно красиво е това, което правиш.
Значи...
Ти ме харесваш?
Много си хубава.
Не, не съм!
Но ти си.
Той наистина беше сладък, в началото.
Целуваше се добре. Каза ми, че ме обича.
И аз му повярвах.
Ти не разговаряш. Само ми крещиш.
Мамка му.
И тогава...
След няколко месеца започна да ме удря.
После казваше, че повече няма да се повтори.
Но реших, че... Майка ми ме удря.
А тя ме обича.
Мислех, че вината е моя.
Само това знаех.
После казваше, че съжалява и нещата бяха нормални за малко.
Съжалявам. - Знам.
Той бе първото момче, което обичах.
Единствената цел беше, да изкара дяволите от мен.
А аз си мислех, че вината е моя.
Нанси бе ударена само веднъж.
Защо? Защо?
И целия свят ревна. А за мен това бе ежедневие.
Никога не съм я удрял. Аз не съм такъв.
Аз всъщност... съм доста кротък човек.
Всъщност, тя ме удряше. Много пъти.
Стреля по мен с пушка.
Това са глупости. Никога не съм го правила.
Но това се случи по-късно. Сега още бяхме щастливи.
Знаеш ли, мога да видя насиненото ти око под грима.
Вчера паднах на леда.
Не знам, Тони.
Никога не бих била с някой, който ме удря.
Ти удряше татко. - Това е друго.
Той каза, че съжалява.
Все пак, сериозно. Ти си тъпо лайно,
което си мисли, че заслужава да го бият.
Защо бих си мислила това?
Може би, трябва да те бие.
Да. Може да се научиш да си затваряш голямата уста. Мен ме устройва.
Аз подкрепям тази връзка, чуваш ли ме?
Трябва да вървя на тренировки. - Хей!
Целуни майка си за довиждане.
"Скейт Америка", 1986 год. Портланд, Мейн
Следваща е Тоня Хардинг.
Емили Ан падна и пак изкара повече. - Скъпа, ти си различна.
Аз не се обличам като бавноразвиваща се Фея на зъбките.
Съдиите очакват стандартното. - Не искам да бъда по стандарта!
Това влияе на оценките ти. - Направих троен аксел и те трябва
да ми дадат шибаните оценки. Понякога го мога!
Не беше по моя вина. - Никога нищо не е по твоя вина.
Пързалях се по друг... - Пързаля се като непохватен див бик!
Срамувах се от теб.
Съжалявам.
Баща ти вече не плаща издръжка.
Всяка стотинка, която изкарвам отива за твоето пързаляне.
А ти дори не се опитваш.
Казах, че съжалявам. - Не ми говори зад гърба.
Да кажа, че съжалявам, не е говорене зад гърба!
О, това трябваше да е много умно?!
Спри се!
Шибана неблагодарница. Не си върти очите, като ти говоря.
Не съм ги въртяла. - Мислиш, че искам да работя за теб?
Егоистична кучка. - Ти си луда.
Щом се шибаш с оня мустак, ще започнеш да плащаш наем.
Няма да плащам да ми се правиш на курва и да живееш на гърба ми!
И без това не искам да живея с теб. - Ти си скапана курва.
О, я стига. Покажете ми семейство, което да няма възходи и падения.
Тоня трябваше да се махне от майка си.
Така че, заживяхме заедно.
Нямаше повече приказки за колеж или въздушни сили.
И не ми пукаше. Исках да се погрижа за нея.
Да я защитя.
Ела тук. Така.
Дали не трябва още тюл?
Искам да е хубава. Тюлът си е класика.
Мислила ли си да вземеш диплома от гимназията?
Вече пет пари не давам за това.
Мисля, че трябва да го обмислиш.
Какво ще кажеш за панделка на гърба?
И какво, ако не съм толкова умна?
Казвал ли съм ти някога, от какво се страхувах, докато растях?
Не.
Омой. - Омой?
Да, нали знаеш,
когато Магьосникът от Оз казва:
"Лъвове и тигри и мечки! О мой?"
Брат ми ме убеждаваше, че Омой ще дойде
посред нощ и ще ме изяде жив.
Бил си страшно тъп.
Но имам диплома от гимназията.
Е, поне ще вземеш медал за шиене.
Като погледна назад, това беше...
вероятно нашето най-щастливо време.
Правех сандвичи със сладко и фъстъчено масло
и тя отиваше на състезание.
Имахме еднакви интереси.
В смисъл, и двамата харесвахме пикапи и да ремонтираме коли.
Затова си помислих, че това ще трае вечно!
4.9, 5.0. - Това не е редно, Даян.
Тоня! Тоня!
Хей, как мога да получа справедлива оценка?
Защото всяка сутрин ставам в 5 часа и си скъсвам задника.
Никой ли не иска да ми каже в лицето,
че никога няма да получа заслужена оценка?
Така се прави. Някои от тези момичетата също са платили тази цена.
Не ми дреме! Днес бях по-добра от тях.
Също така оценяваме и представянето.
Знаете ли, ако вие ми дадете $5000 за костюм,
тогава няма да се налага сама да си шия този.
Дотогава, не ми се мяркайте пред лицето.
Може би не сте толкова добра, колкото си мислите.
Може би трябва да изберете друг спорт.
Да го духаш!
Това е пълна глупост!
Наистина ли мислиш, че оценките ти ще скочат сега, когато им каза...
Ако беше облечена подходящо, може би щяха да те оценят по подходящ начин.
Облечена съм си добре!
Боже, не харесваш как се обличам, как говоря, избора ми на музика.
Сякаш искаш да бъда съвършено различен човек!
Искам да бъдеш по-добър състезател.
Иначе си губя времето.
Значи си губиш времето! Защото, знаеш ли какво?
Доди Тийчмън иска да ми бъде треньор. Уволнена си, Даян!
Това не беше по моя вина.
Освен ако съм виновна за пубертета.
Честно казано, Джеф я обичаше. Наистина я обичаше. Например...
Помня, че я заведе на концерт на Ричард Маркс.
Тогава разбрах, че нещата са сериозни.
Правиш глупави неща, когато си млад.
Като да се омъжиш за Джеф.
Сватбата беше хубава.
Тогава ми се струваше смислено.
Можех да получа сигурност. Имаше си доста плюсове.
В смисъл, той имаше кола.
Преди това тренирах по 6 часа на ден
и ходих по състезания, докато работих в железария.
Карах мотокар, пробивах с бормашина и заварявах.
Но сега...
Сега можех просто да се пързалям,
като всички други момичета.
Не знам какво да ти кажа.
Омъжваш се за първия идиот, който ти казва, че си хубава.
Ти си глупачка. Не се омъжвай за глупак.
Повечето хора не разбират,
колко адски трудно е да се изпълни троен аксел.
Има си причина никой да не е опитвал.
Скачаш назад, замахваш с левия крак напред
и тогава някак си...
Се хвърляш сляпо за три и половина завъртания
със светлинна скорост, което Тоня никога не е можела.
Приземяваш се на другия крак с гръб напред,
на острие, тънко като бръснач.
Този допълнителен половин оборот, след като вече е направила 3,
е причината да наричаме Тоня "Чарлз Баркли в пързалянето".
Беше убийствено.
Не знам, дали ще мога, Доди.
В последната тренировка не успях. - Ще можеш, разбира се. Можеш го.
Хей, Тоня.
Не струваш. Какво, селянка на леда?
Ще си във "Въшкапейдс"! - Знаеш ли какво...
Хей, ела тук. - О, вижте я само.
Никоя жена в историята на фигурното пързаляне на САЩ
не е правила троен аксел.
От всички жени преди теб, нито една не го направи.
Остави го. Хей. Асоциацията не вярва, че можеш да го направиш.
"Безполезната Тоня не го може." Дори собствената ти майка не вярва.
Сега им го покажи.
Хей, Тоня! Тоня! - Не го слушай!
Изправи се.
Не струваш! Смотана си!
Не струваш!
Сега е ред на Тоня Хардинг.
Втора след първоначалната програма.
Само на 20 години от Портланд, Орегон.
Страхотна сила. Страхотна скорост. Страхотни спортни умения.
Сега въпросът е, дали в 3-те движения
от програмата, тя ще направи троен аксел.
Първото е троен луц.
Добре изпълнено!
Сега ще разберем, дали тя ще бъде първата американка
опитала и завършила тройния аксел.
Ще го разберем сега, ще опита или не.
Добро момиче! - Не е ли велико?
Да! - Да!
Боже Господи! Това беше...
Абсолютно най-великото нещо.
Докато го правиш, си казваш: "Не мога да го направя! Не мога!"
И после Бам! Мога го!
И всички онези, които казваха, че не мога. Да ви го начукам.
Успях! Доказах на всички, че грешат.
Бях обичана.
Не мога да ви опиша чувството.
Всички бяха на крака.
А аз бях... За пръв път знаех.
Знаех го. Бях най-добрата фигуристка в света.
Точно в онзи момент.
Съжалявам. Просто вече никой не ме пита за това.
Вече бях в сляпата й страна.
Веднага, щом се върна от националното,
тя беше абсолютно различна личност.
И тази личност вече не искаше стария Джеф.
Къде са ми сладоледите "Дав"?
Не можем да си ги позволим. "Ескимо" също е добър.
Аз съм най-добрата фигуристка в Америка!
Не искам "Ескимо. Искам...
Боже! Кога последно се къпа? Просто искам сладолед "Дав"!
След тройния аксел, всичко се промени.
Любовта ми към Джеф беше изчезнала.
Щом се събудех сутрин, получавах удар.
Вземех ли нещо, получавах удар.
Казвам ви, дори вече не му трябваше причина.
А на мен ми дойде до гуша. Разбирате ли?
През целия ми живот ми се говореше, че няма да постигна нищо.
Но, знаете ли? Може и да постигна.
Внезапно Кристи и Нанси дойдоха на второ и трето място,
а Тоня бе втора на световното и спечели "Скейт Америка".
Майната им! Пързалям се по-добре от всякога.
Така че, общността на фигурното пързаляне беше като:
"Боже мой. Какво, по дяволите?"
Това ли е нашият шампион по фигурно пързаляне?
Тоня направи троен аксел,
когато никой друг нямаше топки, за да го направи.
Тоня Хардинг не беше образ...
Може ли да вмъкна нещо набързо за Нанси Кериган? Само за секунда.
Нанси и аз бяхме приятелки. Разбирате ли?
Понякога бяхме в една стая, когато пътувахме.
Но пресата искаше Нанси да бъде Принцесата,
а за мен се пишеха купища глупости, за да си продават вестниците.
В смисъл, що за ненормалник би ударил приятеля си в коляното?
Кой би сторил това на приятел?
Глупости! Ти й даде всичко,
а тя се отнася така с теб?
Кажи й го! - Защо си такава кучка?
Държиш се като различна Тоня. - Аз съм различна.
Вече всичко е различно, Джеф. Сега хората ми се усмихват.
Какво казва тя? - Че сега хората й се усмихвали.
Усмихвали се?
И как можа да извадиш ограничителна заповед?
Дойдоха на работата ми, пред всички, Тоня.
Извадих ограничителна заповед, за да не ти гледам шибаната мутра!
Затвори! - Стига бе!
Ще й се обадя пак!
Г-жо Екхард, може ли пак да наберете същия номер?
Градски е, мамо. - Добре, добре.
Мамка му. Вдигни телефона.
Тоня. - Да ти го начукам!
Какво каза сега?
Само още веднъж, г-жо Екхард! - Мамо, помогни ни.
Казах, да ти го начукам! - Недей да...
Пак ли? - Отиваме в Сън Валей. Хайде.
Да. Харесвам същото, каквото и ти, Джеф.
Няма да й позволиш да има последната дума, човече. Няма начин.
Никоя от моите жени не е имала последната дума.
Отивам в Сън Валей! Има състезание там. Последната дума ще е моя!
Аз съм мъжът! - Ние сме мъжът!
Бях оперативен специалист в Швейцария и Европа.
Извличане на заложници е моята част. Казвам ти, влизаме и излизаме.
Контролът над ума е необходим. Упражнявал съм го в Кения, Корея.
Когато пътувам в чужбина, съм находчив като гущер.
Уменията ми са усъвършенствани от години
проникване в подземни организации.
Смесваме се и изчезваме.
При никакви обстоятелства не правим сцена.
Тоня!
Не!
Аз да ти го начукам!
Харесва ми да съм омъжена.
Само че, не за него.
Постоянно звънеше и казваше:
"Ходих на терапия. Обичам те. Ние си принадлежим. Върни се."
Исках да бъда обичана.
Надявах се да се получи.
Затова пак се върнах.
Щом се събрахме за втори път,
всичко отиде по дяволите.
Колкото по-близо беше олимпиадата, толкова по-зле се пързалях.
Беше като кошмар. Или проклятие.
Но аз още вярвах. Знаех, че ще се справя.
Албъртвил, Франция Зимни олимпийски игри 1992 год.
Щях да бъда първата и единствена жена
направила троен аксел на Олимпийски игри.
Целият ми живот водеше до този единствен момент!
Представи си тройния, когато се въртиш.
Това е всичко, заради което се труди досега.
Да, знам го, Доди.
Тя бе №1 в Щатите за 1991 год. Тогава беше и втора в света.
3-та на националното в Орландо. Тя пристигна по-късно за игрите,
и пропусна цялата церемония по откриването.
Сега е ред на Тоня Хардинг.
Движението й и завъртането с гръб назад са уникални.
Направо сте замаяни от въртенето. А следващия скок, тройния аксел,
е най-трудният скок изобщо, изпълняван в женската програма.
Толкова е вълнуващо.
Досега никоя жена не е изпълнила и завършила
троен аксел на Олимпийско състезание.
Тоня Хардинг може да сътвори история. Точно тук.
Два дни преди това...
си счупих острието на тренировка. Бяха го сложили малко по-навътре.
Затова всичките ми приземявания бяха провал.
Всичките.
Искам да кажа, че не беше моя вината.
2 месеца по-късно
Така че, станах 4-та след Нанси.
И наистина се радвах за това!
Беше страхотно.
Но, просто не беше честно.
А след това... Имам предвид...
Не е истина.
Не съм го казала, изобщо не съм го казала. Говориш глупости.
Тоня. Тоня, влез вътре.
Няма да вляза с теб. Защо да влизам с теб?
Да не си ме докоснал. Кълна се в Бог.
Нещата излязоха от контрол.
Не можехме да стоим в една и съща къща заедно.
Звънях на властите през цялото лято.
Вадех ограничителни заповеди.
Кажете го.
Най-накрая се разведох с него.
Нещо да ти липсва?
Господи. Мамка му.
Чантата ти е в мен. Хайде, отвори.
Чантата ти е в мен. - Джеф, не може да си тук.
Не може да идваш. Не може да си на по-малко от 30 метра от мен.
Ако не се разкараш, звъня на ченгетата, разбра ли?
Скъпа?
Мамка му! - Ти си шибана путка! Мамка му!
Джеф, махни това от главата ми. - Хей! Ще те убия, мамка ти!
Искаш ли да го направя? - Ти шегуваш ли се?
Искаш ли да те убия? - Искаш да опреш шибан пистолет...
Или да се самоубия? Кое да бъде? - Спри се! Спри.
Джеф, дяволски съм сериозна. Сериозна съм.
Дай ми шибания пистолет! - Ще те убия.
Това не е шега! - Не ти трябва шибаната чантичка.
Не ти трябва никой. Имаш нужда от мен!
Нали? Това е. - Добре. Добре.
Само махни пистолета. Остави шибания пистолет.
Джеф? Стига вече, мамка му! Дай ми пистолета!
Дай ми скапания пистолет.
О, мамка му!
Джеф! Джеф.
Назад! Казах назад!
Ти сериозно ли? - Всичко е наред!
Зареден пистолет. Какво, по дяволите?
Съжалявам. Влизай в колата.
Да, всичко е наред.
Какво, по дяволите?
Мамка му!
По дяволите!
Отбий.
Мамка му! Мамка ти, шибана кучка! Виж какво ме накара да сторя!
Ще те убия, ако кажеш нещо!
Мамка му!
Добър вечер.
Искам да излезете от колата.
Добре.
Не каза нищо за кръвта! - Отворете багажника, моля.
Откри 2 оръжия в багажника. И алкохол.
Но просто ме остави там, с него.
Ето защо не вярвам на властите. Или на някой друг.
Джеф може да се измъкне с приказки от всичко.
Никога не говорете с него.
Е, участието ми в историята изчезна. Какво е това, по дяволите!
Когато се върнеш с 4-то място на Олимпиада,
не получаваш предложения.
Ставаш в 6 сутринта, за работа в малко градче.
Къде са ми шибаните цигари?
Изглеждаш добре.
А ти приличаш на някой измъкнал се от лайната и прецакал всичко.
Бях учтива. - Знам.
Добре ли си?
Ами...
Кариерата ми вече приключи. Нямам никакви спестявания.
И накрая свърших като сервитьорка, точно като майка ми.
Но плюсът ми е, че нямам умения.
Олимпийският комитет обяви днес, че следващата Олимпиада ще бъде
след 2 години, вместо след 4.
Никакъв хеви метъл. И зарязваш синия лак за нокти.
Изобщо не съм във форма.
И крушата е форма.
Светът ти дава втори шанс.
Знам, че не им вярваш, но аз вярвам.
Благодаря ти.
Така тренираше Роки, когато трябваше да се бие с руснака. Върши работа!
Тя всъщност се справи.
И с това също.
И с това.
Всичко е наред, Тоня. Ще се...
Хей, извинете. Сър? Извинете.
Извинете, сър? Може ли да...
Може ли да поговорим за малко? Относно оценките ми...
С удоволствие.
Знам, че не ме харесвате. Но...
Направих всичките си скокове. - Тоня.
Не става дума само за пързаляне.
Ще отрека, че съм го казал, скъпа,
но ти не си образа, което искаме да покажем.
Ти представляваш страната ни, по дяволите.
Трябва да се вижда здравото американско семейство, а ти...
Ти просто отказваш да го покажеш.
Аз нямам здраво американско семейство.
Защо не може да е само за пързалянето?
Искат здраво американско семейство?
Да го духаш! Дай ми го. - Е, няма да е лесно, но...
Да. Мога да си го изровя от задника.
Мамка му!
Знам, че не си очаквала от мен да те чакам.
Не. Нищо не очаквам, мамо.
Какво, да не са ти поникнали цветя на задника?
Не знам дали си чула, че се готвя за Олимпиадата.
И какво искаш? Пари?
Боже, не. Само исках да те видя.
Ти само взимаш. Всеки цент,
който изкарах, отиде за твоето пързаляне.
Какво искаш? - Господи!
Е, това беше скапана идея.
Някога направила ли съм нещо достатъчно добро за теб?
Ти беше мека.
На 3 годинки? - Направих те боец.
Изобщо нямаше шанс... - Обърка ми главата.
Накара да мисля, че се пързалям най-добре, когато животът ми е провал.
И сега е провал. Направи го реалност. Не го искам!
Сама си го избра! Трябва да ми благодариш, не да ме обвиняваш.
Ти изобщо...
Когато бях дете, обичала ли си ме изобщо?
Или след това?
Мислиш ли, че майката на Соня Хени я е обичала?
Горката ти. Не съм си стояла вкъщи, да приготвям ябълков кафяв пай.
Не, аз те направих шампион!
Знаейки, че ще ме мразиш за това. Това е саможертвата на майката.
Ще ми се да бях имала майка като мен, вместо да е добра.
Добрите не правят нищо. Изобщо не харесвах майка си.
И какво? Направих ти подарък.
С теб съм прокълната.
Ти си чудовище! - Плюеш мляко, бебче.
Джеф, долу ли си? Джеф?
Бях много изненадан, когато Тоня ми се обади.
Но тя каза:
Не мисля, че ще успея за Олимпиадата без теб.
Признавам. Част от мен все още мислеше,
че слънцето изгрява и залязва с нея.
Много исках да ме погледне както преди.
Просто исках да продължим.
Мислех, че е само за 3 седмици.
И в секундата, щом вляза в отбора, щях да зарежа този задник.
Но...
И преди изобщо да помисля за това...
Нали за това сте дошли тук, хора!
Заради шибания инцидент.
Инцидентът.
Шибаният инцидент!
Всеки си спомня инцидента различно и това е факт.
Някои хора се кълнат в Бог, че Тоня сама е ударила Нанси.
С никого не съм говорил за това, освен с ФБР.
Регионален шампионат, 1993 год. - Пресата разбра всичко погрешно.
Извинете. Аз съм от шерифската служба на окръг Каунти.
Трябва да поговорим с вас.
Джеф, по дяволите, какво си направил? - Получих смъртна заплаха.
От Джеф? - Срещу вас.
Какво? - Какво точно се казва?
"Ако Хардинг се пързаля днес, ще получи куршум в гърба".
Какво, по дяволите? - Колко сериозно да го приемем?
Фигуристките на това ниво...
Те винаги се заяждат с другите
заради костюми или заради кънки.
Не го знаех. - Да, така е.
Въпросът е, че това е голямо събитие и не можем да ви защитим.
В края на краищата, бе твърде уплашена, за да се пързаля.
Беше объркана дълго време.
Това ме накара да се замисля.
Което не винаги ми е силната страна.
Ами ако направя същото на Нанси Кериган?
Точно преди националното?
Все едно да разчистиш игрището. - Точно.
Няма да съм първият, мамил във фигурното пързаляне.
Много от съдиите са корумпирани. Това не е много правилно.
Някой го причини на Тоня, нека не го забравяме.
Това е моят начин да кажа: "Обичам те".
Интересно. Продължавай. - Не, това е.
Предполагам ще й пратя писма по пощата, да й размътят главата.
Леле! Ти си шибан новобранец!
Не можеш да пратиш писма от тук.
Ще имат марка от Портланд. - Не.
Това, което ще направим...
Ще ги изпратим от другаде, ще летим до там,
може би до Масачузетс, откъдето е тя. - Да.
За да свалим подозренията от нас.
Точно така.
Познавам един. Дори не трябва да казвам името му.
Дерек.
Всичко това може да ни коства 1000 кинта.
Но, наистина трябва да ме оставиш аз да се оправя с всичко.
Хората на Шон
Дерек Смит
Шейн Стант
Понеже сме големи шпиони, се обадихме на приятел,
който да остави съобщението на мястото, където тренираше Кериган.
Мамка му, Джеф. Просто й се обади.
Само че, радиото ни бе толкова старо,
че не можехме добре да разберем, къде е то.
Тя каза, Нанси Кериган тренира. - Чакай, чакай.
Нанси Кериган тренира в "Риба тон арена". Току-що го каза.
Кой би нарекъл залата "Риба тон"?
Рибарите. В Масачузетс всички са рибари.
Защо не й звъннеш?
Здрасти, Вера. Пак е Тоня. - Здравей, Тоня.
Радиото ни е пълен боклук.
Можеш ли да ми кажеш, къде тренира Нанси Кериган?
Направих един тъп облог с Джеф.
Я ми кажи? И...
По кое време? Разбрах.
Благодаря ти, Вера. Да, ще се видим по-късно.
Толкова е лесно. "Тони Кент". - Благодаря ти!
Тони Кент? - "Тони Кент арена".
Не "Риба тон".
"Тони Кент арена". Все същото е. Вечерята е готова.
Глупости! ФБР откриха парче от вестник,
в някакъв случаен контейнер,
за който се предполага, че с моя почерк
е написан графикът за тренировки на Нанси или нещо за него.
Беше написано мястото за тренировки на Нанси и графикът им.
Защо ви е този график, ако не да пращате писма, нали?
Знаете ли, Джеф Гилиоли може да променя версията си
колкото си иска, за да се изкара по-добър,
но си е признал пред ФБР. Виновен.
Казах на ФБР, че Тоня участва в плана, както си и беше.
Но планът беше да пратим няколко писма.
Тоня не знаеше за нападението, защото не трябваше да има нападение.
Само писма.
Дадох 1000 долара на Шон.
Нищо не се случи.
Трябва да се бръкнеш за още пари.
Да не би да пише "глупак" на челото ми?
Трябваше само да изпратят писма до едно място.
Няма да им дам повече пари. - Те са двама от най-добрите ми хора.
Дерек се нуждае от още пари.
Знаеш ли какво? Обади се на Дерек и му кажи, че се отказваме.
Не. - Скъпа, смъртните заплахи отпадат.
Все тая! - Не можеш да се откажеш.
Нещата вече са задвижени. Топките са вкарани в игра.
Много жалко. Трябваше само да пратят няколко писма, Шон!
Това не са хора, с които искаш да се забъркваш. Повярвай ми.
Проблемът си е твой. И ми върни хилядарката.
Те не свършиха нищо. - Хилядарката ти?
Джеф, стига!
Тоня? Още искаш това да се случи, нали?
Аз още го искам. - Наистина не ми пука, Шон.
Очевидно е, че имам да пържа по-големи лайна.
Лайна ли ядеш?
Какво? - Рибата се пържи, не лайната.
Пържените лайна не са хубава храна.
На кого му пука, дебел педал? Ти не можеш да го направиш.
На твоя страна съм, Тоня. - Ти не си таен агент.
Не си убиец. Ти си просто нищо и никаква дебела, пърдяща торба,
която още живее с родителите си, кара Меркюри от 76-та,
предизвиква смях зад гърба си и не постигнала никога нищо.
Стой далеч от мен!
6-ти Януари. - До късно тази вечер имах сесия.
Бях си легнал. - Бях заспала.
Националното в Детройт, 1994 год. 6-ти Януари, Тренировъчна сесия
Не забравяй, ако умът ти е празен, никой не може да улови вибрациите ти.
Също така не могат да те разпознаят, ако не видят очите ти.
Върви!
Умът ми е празен. Не позволявай да ти видят очите.
Пързалката?
Хей, коя е Кериган?
Какво е това, по дяволите?
Тръгвай, тръгвай!
Нямахме никаква представа, че нещо такова може да бъде
от двама от най-големите идиоти в една история,
изпълнена единствено с идиоти.
Да? - Джеф? Боже мой!
Тоня? - Счупили са коляното й.
Счупили са шибаното й коляно. - Чие коляно?
Какво? - Гледаш ли в момента?
Пусни си скапания телевизор. Навсякъде е.
За какво говориш? - Нанси Кериган.
Някой й е счупил коляното.
Не, не, не! - Пусни си шибания телевизор.
Трябваше да са само писма. - Не са само писма, Джеф.
Счупили са й коляното. - Трябваше да е смъртна заплаха.
Джеф, казвам ти, забрави заплахата, този й е счупил коляното.
...едно от двете олимпийски места, в събота вечер.
Тренирала е за изпълнението си този следобед.
Току-що е била излязла от леда. Репортерът Даниел Гарбър чакаше...
Шибан мустак!
Джеф? - Джеф, успяхме, човече.
Навсякъде сме! Страхотно е!
Какво е това, Шон? - Какво?
Какво направи, по дяволите? - Промених хода на историята!
Ако си забелязал. - Ти ненормален ли си?
Никой не трябваше да пострада.
Трябваше да е психологическа война. Нали?
Ами, ако тя не свършеше работа? Ако не се беше уплашила? Тогава?
Целият този труд щеше да е за нищо.
Какъв труд? Трябваше да пратите няколко писма!
Трябваше да се заема, Джеф. Трябваше да се заема,
за да съм сигурен, че ще стане. Виж, аз съм бодигардът на Тоня.
А сега всички други фигуристи,
а може би и други спортисти, ще имат нужда от бодигард.
Така че, парите ще потекат.
Ние ще приберем тези пари. Аз промених хода на историята!
Тате, гледай този път да сложиш празна касета.
Беше прост план, Шон.
Защо не се придържаше към него? - Придържах се.
Планът не беше такъв! - Винаги е бил такъв!
Чуваш ли ме? Мислиш, че ще е лесно с човек като мен?
Аз съм професионалист.
Трябва да мисля четири стъпки пред останалите.
Не разбра ли, че аз бях този, който...
Аз отправих смъртната заплаха към Тоня.
Какво?
Право в гърба.
Хората не ме приемат на сериозно, Джеф.
Но, аз контролирам ситуациите.
И днес го доказах.
Това не трябваше да се случва.
Спокойно. Всичко е наред.
Да, родителите ми записаха върху любимия ми епизод от "Стар Трек"
репортажа на Си Ен Ен,
но ще си ги запазя и двете!
Ти си шибан идиот! - О, мамка му. Мамка му!
Трябва да изведем онези момчета от Детройт.
Заседнали са там и нямат никакви пари.
Четири стъпки напред.
Джеф? Джеф?
Джеф? - Невероятно!
7 Януари, 1994 год.
Днес тя ни каза:
"Знам, че има много хора, които мислят, че съм била аз."
Сега, само 6 седмици преди Лилехамер,
тя има шанс да докаже на страната,
че заслужава място в олимпийския отбор.
Ще бъде много интересно да се види,
дали ще играе консервативно или не.
Тя може да бъде силна, заплашителна и атлетична.
Всичко това в едно и също време.
Пратете ги на Дерек Смит и Шейн Стант.
Височината и скоростта й са толкова различни от на останалите жени.
Това е голямо подобрение, отпреди 2 години.
Тя прави огромни скокове.
Чудесен контрол. Това е финалната й комбинация.
Поръчката стои.
Може би ще го направи и на Олимпиадата.
О, добре изиграно. - Хей!
Искам да й видя лицето. - Лавона, хайде!
Искам да й видя шибаното лице накрая.
Въпреки, че скептиците казваха, че най-доброто от Тоня е минало,
тя доказа, че още е победител.
Това е велик момент за Тоня.
При нея всичко се обърка. Тя позволи всичко да се обърка.
И изведнъж да преодолее това
и да стане наш национален шампион, е страхотно.
И изглежда, че тя най-категорично
си заслужи място сред олимпийския екип на САЩ.
Шейн Стант изобщо не беше наясно.
Преди нападението, той дебне пред залата в Масачузетс,
където според него е тренирала Нанси Кериган.
Мести колата си на всеки 15 минути,
за да избегне подозрение.
Правил го е два дни.
Тогава е разбрал, че Нанси всъщност е в Детройт.
После открихме, че са оставили следи, големи като прохода Къмбърланд.
Телефонни разговори. Банкови преводи.
Как ме открихте?
Другия път, когато правиш удар, синко, не използвай Виза.
8 Януари, Детройт, 1994 год. - Много ви благодаря. Достатъчно.
Тоня? Обичаме те.
Благодаря ви. Трябва да вървим. - Тоня?
Добре, благодаря ви.
Преди това да избухне, трябва да представим нашата версия.
Добре, ти говори. Нали си мой мениджър.
Добре. Защото много трябва да внимаваме какво казваме.
Не можем да си позволим грешка. Толкова дълго чаках това!
Тоня, искам да се пързалям като теб.
Наистина? Надявам се да е така!
Как се казваш? - Ани.
Ани, заповядай.
До скоро.
Хей! Ще го даваме спокойно. Все пак и двамата имаме алибита.
Алиби за какво? За "Уитис"?
"Уитис"? Какво говориш? - Моята подкрепа.
А ти за какво говориш? - За нападението.
Извинете. Ние сме от ФБР.
Просто формалност. Говорим с всички.
Ние не знаем нищо.
Това може да направи живота труден.
Може да сте чула нещо. Или да сте видяла нещо.
Тогава спях. Джеф дори не беше тук.
Да, не бях тук! Аз също спях. В Орегон, у дома.
В Портланд, където живея. В Орегон.
Какво мислиш за всичко това, Джеф?
Ами...
Страшно е като перспектива, накъде отива светът.
Докога сте в Детройт?
Всъщност, в момента тръгваме към летището.
Можем ли да ви предложим превоз? - О, да. Много ви благодарим.
Но първо, кой е Дерек?
Не познавам Дерек.
Аз познавам доста хора, с името Дерек.
Ще си изпуснем полета.
Тоня, какво е чувството, че отиваш на Олимпийските игри?
Много съм щастлива! Но няма да е истинска корона,
докато не получа шанс срещу Нанси.
И това е Олимпиадата. Нека ви кажа. Ще я разбия.
От ФБР говориха ли с вас?
Говориха с всички. Правят разследване,
опитвайки се да открият извършителя.
Благодаря ви. Благодаря.
Боже, отивам на Олимпиадата. - Взеха снимката ми!
Майната й на Асоциацията! Да го духат.
Това е голям проблем. Не е смешно. Трябва да го оправим!
Да оправим какво? Говорихме с ФБР. Всичко е наред.
Права е, човече. Надхитрихме ги.
Момчетата ми са обезпечени и под прикритие.
Мамка му! - Боже! Какъв ти е проблемът?
Ще ми кажеш ли какво стана, Шон? С кого си говорил?
С никого! - Така ли?
Ако не ми кажеш сега, всички сме прецакани.
С никого не съм говорил! - Някой знае нещо, а не би трябвало.
Нищо не съм казал! - А откъде знаят името Дерек, Шон?
Откъде да знам? Как можеш изобщо да ме питаш?
Може да ме изтезават и да не проговоря.
Не могат да ме пречупят!
Онази работа с Нанси Кериган? Беше моят екип.
Платихме $65,000, за да я отстранят.
Екипът ми се сдоби с пропуск за пресата, като преби един репортер.
Така проникнахме в пързалката.
Бам! Моят човек удари Кериган
3 пъти с разтегателна палка.
И тогава й изкрещял, той ми каза.
48 часа по-късно.
Шон Екхард?
Не. - Кой е, Шони?
Направих ви хубав чай. - Благодаря ви.
Може би и малко хляб, мамо?
Какво можете да ни кажете за Тоня Хардинг?
Не познавам Тоня Хардинг.
Не сте ли неин бодигард?
Ами... Нека да довърша.
Не я познавам много добре.
А нещо за Нанси Кериган?
Коя? - Не сте чул за Нанси Кериган?
А, да. Стори ми се, че казахте Нанси Херинг.
Шон? - Джеф го направи! Джеф Гилиоли беше!
Какво става, мамка му?
Нищо.
Не вдигай!
Мамка му!
Джеф Гилиоли на телефона.
Трябва да ми платиш парите, и да се махна от града.
Кой е?
Те знаят нещо. - Чакай, ти какво...
Ела да се видим или ще бъда принуден да...
Шон, успокой се. Къде искаш да се видим?
В "Златния Буда", на нашата маса. Бъди там в полунощ.
Няма да се срещам с теб в полунощ.
Това е планът, човече. И ми донеси шибаните пари!
Добре, чудесно. Поздрави майка си.
Какво става, Шон?
Нищо. Защо не седнеш?
Искаш ли да отидем в онзи бар на... - Не, не. Тук сме си добре. Седни.
Какво има, човече? Добре ли си? Потиш се прекалено, дори и за теб.
Не, не съм добре! Знаеш, че не съм.
Те знаят нещо.
Кои? - Те...
Знаеш кои. - Не знам.
ФБР!
Разбра ли. ФБР. Те знаят нещо.
Какво нещо?
Джеф? Джеф? - Шон.
Опитваш се да ми кажеш, че имаш нещо общо с онова с Нанси Кериган?
Какво, Джеф? Разбира се, че имах нещо общо...
Да не си казал повече нито дума
или ще бъда принуден да се обърна към властите.
О, Джеф.
Дано си ме чул, дебел педал.
Съпругът на Даян е адвокат. Затова на сутринта се срещнахме у тях.
Беше хубаво. Имаха си всекидневна и различни вещи.
Здравейте. Заповядайте.
Защо не натопим дебелия му, грозен задник?
Защото е... - Този голям, тъп, шибан търбух.
Нашата дума срещу неговата. Ти и аз сме заедно в това.
Да, Джеф, но аз губя всичко! Работих цял живот за това
и да го загубя заради шибания Шон?
Ако изобщо се стигне до там, ще им кажа, че ти нямаш нищо общо.
Но точно сега трябва да поддържаме историята си.
И тъй като не могат да извадят нищо срещу нас,
значи нищо не знаят. - Но ние не знаехме нищо.
Да.
Вижте, арестували са Шон
и той им е казал, че всичко е по твоя идея, Джеф.
Ние не знаехме нищо!
Трябваше да са само писмата.
Скоро за нас ще стане наистина гадно.
Трябва да си вървим.
Кое не разбра от това, да си държиш устата затворена, тъпа, шибана путка?
Има още нещо, което не ми казваш, нали?
Млъквай, Тоня, казвам ти! - Джеф?
Направи ли го?
По дяволите. Мамка му.
По дяволите, Джеф? Защо, мамка му?
Това си е моят живот. Това е...
Пързалянето е целият ми живот!
Какво направи? Какво?
Какво всъщност направи, Джеф? - Млъквай!
Бам! Удари ме право в лицето. Тогава разбрах.
Той така и не ми призна, не че на някой вече му пука,
но той никога не ми призна, че го е направил.
Но аз го знаех. В онзи момент вече знаех,
че той го е планирал.
И го е изпълнил.
Тоня Хардинг, на 23 години.
Мамка му!
Не мога да повярвам. Предала си ме.
Не, не съм!
Да, ама ФБР ми показа твоя препис.
Това е измама!
Отвори вратата! - Скапани лъжци!
Тоня, казах ти, че не могат да докажат нищо.
Винаги съм искал само да те предпазя, Тоня.
Скъпа, винаги съм искал само теб.
Скъпа!
Сега вече те изгубих, нали?
Виж, Джеф, какво искаш да ти кажа?
Казах им, че си го направил, защото наистина си го направил!
Тоня, какво трябваше да направя?
Не знам. Аз...
Наистина мисля, че трябваше да се самоубиеш.
Сега вече битува чувството, че този, че истинският луд,
този с мегаломанията, сте бил вие.
Не е вярно!
Аз съм професионален бодигард
и експерт по международен антитероризъм.
Работя по целия свят за агенциите за шпионаж.
Но Шон, това не е вярно. - Вярно е.
Шон, проверихме и не е вярно. - Но е вярно.
Не е вярно. - Вярно е.
Всъщност съм цитиран като експерт
по развитие и профилиране на тероризма.
Къде?
Ами, във...
Мисля, че беше в един пътеводител преди няколко години,
по време на войната в Персийския залив.
От Портланд, Орегон, с още един ден
от тренировката на фигуристката Тоня Хардинг.
Тя тренира всеки ден точно тук, зад мен,
с очакванията, че ще се състезава
по-късно този месец на Олимпиадата в Норвегия.
Полицията и ФБР продължават да разследват през последните седмици
нападението срещу фигуристката Нанси Кериган.
В момента Асоциацията по фигурно пързаляне свиква заседание,
за да обсъдят има ли основания за отстраняване на Тоня Хардинг
от Американския олимпийски отбор.
Бившият съпруг на Хардинг каза във вторник,
че тя е знаела за нападението срещу Нанси Кериган, от самото начало.
Всички вестници писаха, че съм пледирал виновен, което е така.
Но не и в планиране на нападението,
което се оказа, че няма никакво значение,
защото щом съм разбрал за това, не съм докладвал
и съм се опитал да го прикрия, значи съм виновен.
Майката на Тоня опъна червено кадифено въже пред къщата си.
Каза ни, че ако искаме да я снимаме, трябва да стоим зад него.
Което и направихме!
Излязох под гаранция. Бях обвинен в рекет и глобен със 100,000 долара.
Които така и не платих.
И.. Никога повече не говорих с Шон.
Мислех, че ще е забавно да бъда известна.
Бях обичана...
за една минута.
След това бях мразена.
Отново бях засипана с удари.
Сякаш насилието започна отново. Само че, този път от вас.
От всички вас.
Всички вие сте моите нападатели.
Само 4 седмици преди Лилехамер,
тя се върна да тренира в Орегон,
под огромен медиен контрол
и натиск да влезе в олимпийския отбор.
Кериган, която се върна тази седмица,
стремейки се да успее за Лилехамер.
Но в интервюта за вестници,
бивши олимпийци и вътрешни лица в пързалянето казаха,
че събитието от последните седмици може да се превърне в сериозна пречка
и за двете конкурентки, преследващи Олимпийското злато.
Вървете си!
Господи!
Може ли да ме оставите на мира? Поне засега.
Стига сте...
Е, какво ново?
Влез вътре.
Харесва ми косата ти така вързана. Изглеждаш по-млада.
Аз съм на 23, мамо.
Да...
Изглежда се държиш.
Майната им, нали знаеш? - Да, знам.
Никога не съм харесвала този Джеф. - Мамо?
Но не съм дошла заради това. Не съм.
А защо си тук? Какво искаш?
Искам да знаеш...
Не знам. Че съм на твоя страна.
Голяма тълпа има отвън.
Много хора те подкрепят.
Справи се добре.
Гордея се с теб.
Добре, тръгвам си. - Мамо?
Благодаря ти.
Скъпа, знаеше ли за атаката?
На мен можеш да кажеш.
Какво? Какво търсиш?
Какво... Стига!
Това е...
Мисля всичко, което казах. - Махай се от къщата ми! Вън!
Все още го мисля! - Изчезвай!
Тоня? - Без коментар.
Махнете ми се от пътя! - Тоня?
Добре де, знаех, че гумите й са изтъркани.
И понякога вдигаха пикапа й, за да можем да направим снимка.
Тогава за пръв път имаше пълен цикъл 24 часа новини.
Всички се нуждаехме от тази история.
Това са глупости.
Не трябва да се извинявам за нещо, което не съм направила.
Тоня, говори се, че изобщо не трябва да те допускат до Олимпиадата.
Трябва да им го дадеш. Висим на косъм.
Заслужих си мястото в отбора честно и почтено!
Никой не мисли така, ако отстраниш конкурента си палка.
Аз не знаех за това! - И точно това ще кажеш.
Не мога да се фокусирам, когато се пързалям
и се опитвам да не падна пред всички,
докато Нанси си има своя собствена пързалка,
където някой ще я хване, преди да падне.
Скъпа, ще се извиниш и всичко това ще свърши.
Добре. Ще направя каквото е нужно.
Извиних се за всичко, което сме мислили или правили с Джеф
и което изглежда, никога няма да има край.
Не знаех предварително за нападението над Нанси Кериган.
Обаче нося отговорност за разочарованието...
разочарованието...
Когато Олимпийският комитет заплаши, че ще ме извади от отбора,
подадох иск за 10 милиона срещу тях. Вече ставаше грозно.
Но мислите ли, че Си Би Ес, които отразяваха игрите,
щяха да позволят да изпуснат този огромен рейтинг?
Целият свят чакаше битката между мен и Нанси.
Останах в отбора. И бях готова да покажа на всички ви.
Това е една от вечерите, за която говорят всички по света.
Едно от най-спорните и обсъждани спортни събития изобщо.
Състезанието по фигурно пързаляне за жени.
Световната шампионка, Оксана Баюл е на второ място
за тазвечерното състезание.
Нанси Кериган е първа след техническата програма.
Катарина Вит, двукратната златна медалистка, ще излезе последна.
Бях помолен да коментирам всичко за принтирано издание.
Платиха ми много, което бе готино.
За Съединените Американски щати, Тоня Хардинг.
И сега, публично обявяват името на Тоня Хардинг.
Неин ред е да излезе на леда.
След загрявката Тоня Хардинг, имаше проблем с връзките.
Ако не излезе, мисля, че ще я дисквалифицират. Не съм сигурен.
Не съм виждал нещо подобно преди.
Дали ще държи?
Сега стегнато ли е? - Да. Как ги чувстваш?
Спокойно, скъпа, дишай. Спокойно.
Нека просто да...
Добре, добре. - Всичко е наред, скъпа.
Колко време имаме? - Една минута.
Минута? Боже господи!
Стегнато е! - Стегнато ли е?
Няма значение, просто... Трябва да вървя.
Ще ми счупи глезените!
Нагласи се в самото начало.
Скачай високо. Успокой се и давай.
Нали? - Добре!
Връзката ми се скъса!
Не мога... Наистина се опитах да изляза навреме. Моля ви...
В ситуация като тази,
Съдийската комисия ще й даде всяка възможност,
за да направи най-доброто си представяне.
Мисля обаче, че не е направено оповестяване.
Те очевидно ще й дадат малко време.
Такива неща не се случват!
И все пак, толкова е важно кънката е добре вързана,
колкото и да бъде удобна на крака!
Мисля, че ще разрешат на Тоня да оправи кънката си!
За всеки фигурист това е кошмар.
Може ли да кажа нещо набързо за Нанси Кериган?
Значи, връзката ми се скъса, което сигурно е по моя вина,
макар наистина да не е така.
Аз излязох и направих същите неща, като всички останали.
Не получих оценките,
защото от самото начало нямах шанс със съдиите.
Това е голямата история.
Аз нямам нужда от голяма история.
Аз самата съм такава, когато се пързалям.
Дадох най-доброто от себе си и станах 8-ма.
А Нанси...
Тя излезе и се пързаля прекрасно, никога не съм твърдяла друго,
и спечели скапан сребърен медал.
И когато окачиха медала на врата й,
изглеждаше, сякаш е стъпила в ако.
Така беше.
Хайде де!
Как така аз съм лошият състезател във всичко това?
Олимпийски сребърен медал.
Изглежда така, сякаш е настъпила ако.
Ответникът, моля, станете.
Отложиха процеса ми за след Олимпийските игри.
Тоня Хардинг. Осъдена сте на 3 години пробация,
на $100,000 глоба, плюс $10,000
за Прокуратурата за специални разходи,
$50,000 за създаване на фонд за Специални олимпийски игри,
500 часа обществено полезен труд и психологическа оценка.
Приета е незабавната ви оставка
от Американската Асоциация по фигурно пързаляне.
Имате забрана до живот, за всички състезания и събития
на Асоциацията по фигурно пързаляне.
Това е.
Но, аз...
Но аз само възпрепятствах прокуратурата.
Какво? Вие никога няма да... - Всичко ще се нареди.
Няма да ми разрешите никога повече да се пързалям? Не мога... Никога?
Бих предпочела да вляза в затвора. Моля ви...
Те получиха по 18 месеца.
По 18 месеца. Ще го приема.
Не можете...
Ваша чест, аз нямам образование.
Мога само да се пързалям.
Само това знам. И аз съм никоя, ако не мога...
Ако не мога да се пързалям. - Спокойно.
Не съм някакво чудовище. - Г-жо Хардинг...
Просто се опитвам да съм най-добрата в това, което умея.
Г-жо Хардинг? - Все едно ми давате доживотна.
Не можете така. - Г-жо Хардинг, достатъчно.
Не можете... Моля ви. Моля ви!
Пратете ме в затвора, но после пак да се пързалям!
Пратете ме в затвора, но после да се пързалям!
Вече оповестих решението си.
Благодаря ви, Ваша чест.
Чуй ме, това е най-доброто, което можем да получим.
10-те най-добри въпроса, които Кони Чонг
попита Тоня Хардинг по-рано.
No. 10: "Може ли още веднъж да минете през металния детектор?"
No. 9: "Бихте ли ме цункала отзад?"
Получих 2-годишна присъда. Излежах 8 месеца.
Всичката тази лудост, всичко, с което ще бъда запомнен,
трая само няколко месеца от началото до края.
Станах една сутрин, преди да вляза в затвора
и пресата си тръгваше.
Все едно сънувах.
Повече не се виждам с Тоня и така е добре. По-малко грижи.
Водя пълноценен живот, много щастлив.
Тоня... Никога нямаше да ми хрумне мисълта за смъртна заплаха.
И...
Бях прекалено очернен от всички ужасни неща,
които тя наговори за мен,
въпреки факта, че аз...
напълно съсипах кариерата й.
Напълно я съсипах.
Щом вече имах забрана
за фигурното пързаляне за цял живот, нямах много възможности.
Направих това, което трябваше,
за да остана в публичното полезрение и да си плащам сметките.
Бях втората най-известна личност в света, след Бил Клинтън.
Това означава нещо. Хората още искаха да ме гледат.
Затова станах жена-боксьор.
И защо не? Така или иначе винаги съм живяла с насилието.
Знаете ли, Америка...
Те искат някой, когото да обичат,
но искат и някой, когото да мразят.
Искат да е лесно.
Но кое е лесно?
Хейтърите винаги казват:
"Тоня, кажи истината".
Но, няма такова нещо като истина. Това са глупости.
Всеки си има своята истина.
А животът просто си прави каквото си иска.
Това е историята на моя живот!
И това е шибаната истина!
АЗ, ТОНЯ
Лавона Хардинг и Тоня нямаха контакт няколко години.
Последното, което Тоня е чула е,
че Лавона живее във Вашингтон, зад един сексшоп.
Джеф Гилиоли промени името си на Джеф Стоун. След развода с Тоня,
се ожени за жена на име Нанси и отвориха салон "Нанси Никол коса/тен".
Сега е продавач на коли,
щастливо женен за трети път, с две деца.
Тоня Хардинг работи професионално озеленяване, изграждане на тераси и боядисване на къщи.
Живее близо до Джеф Гилиоли, но не поддържат контакт.
Тя е щастливо омъжена, със 7-годишен син.
Иска всички да знаят, че е добра майка.
Превод: Симеон Симеонов subs.sab.bz
В ролите: МАРГО РОБИ
СЕБАСТИАН СТАН
ДЖИЛИАН НИКЪЛСЪН
ПОЛ УОЛТЪР ХАОСЪР
с БОБИ КАНАВАЛ
и АЛИСЪН ДЖЕЙНИ